Ухвала
 
28 серпня 2020 року
м. Київ
 
справа № 522/908/16-ц
провадження № 61-6720св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Черняк Ю. В. (суддя-доповідач), Лідовця  Р. А., Яремка В. В.,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Сбербанк» до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приватне акціонерне товариство «Футбольний клуб «Чорноморець», ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки, за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 20 березня 2019 року у складі колегії суддів: Журавльова  О.  Г., Гірняк  Л.  А., Комлевої  О.  С.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У січні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Сбербанк» (далі - ПАТ  «Сбербанк») звернулося до суду з указаним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
 
Справа розглядалась судами неодноразово.
 
Останнім рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 27 листопада 2017  року у задоволенні позовних вимог ПАТ «Сбербанк» відмовлено.
 
Постановою Одеського апеляційного суду від 20 березня 2019 року апеляційну скаргу ПАТ «Сбербанк» задоволено.
Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27 листопада 2017 року скасовано, ухвалено нову постанову.
Позов АТ «Сбербанк» (правонаступник ПАТ «Сбербанк») до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача: ПрАТ «Футбольний клуб «Чорноморець», ОСОБА_2 , про стягнення частини кредитної заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії від  15  липня 2011 року №14-В/11/44/ЮО та за договором поруки від  15  липня 2011 року в розмірі 1 000 000 доларів США задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Сбербанк» заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії від 15 липня 2011  року 
№ 14-В/11/44/ЮО та договором поруки від 15 липня 2011 року в  розмірі 
1 000 000 доларів США.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
У касаційній скарзі, поданій у квітні 2019 року до Верховного Суду, ОСОБА_1 просить скасувати постанову Одеського апеляційного суду від  20 березня 2019 року, а рішення суду першої інстанції залишити в силі, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.
 
Ухвалою Верховного Суду від 12 квітня 2019 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 20 березня 2019 року, витребувано справу № 522/908/16-ц із суду першої інстанції.
 
Відповідно до частини другої розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. 
 
Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки матеріалів справи.
 
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Згідно з частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом. 
 
Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
 
Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.
 
Ураховуючи, що згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.
 
Відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, з урахуванням категорії і складності справи, справу розглянути колегією у складі п`яти суддів.
 
Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною одинадцятою статті 34, частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Сбербанк» до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приватне акціонерне товариство «Футбольний клуб «Чорноморець», ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки призначити до розгляду в  складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами. Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                              Ю. В. Черняк

                                                                                                                           Р. А. Лідовець

                                                                                                                           В. В. Яремко