Справа № 302/455/20

П О С Т А Н О В А
Іменем України

        20 серпня 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:
судді-доповідача – Кожух О.А.,
суддів         – Бисаги Т.Ю., Фазикош Г.В.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, за правилами письмового провадження, за наявними у справі матеріалами та без проведення судового засідання апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Міжгірського районного суду від 04 червня 2020 року (головуючий суддя Гайдур А.Ю.) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,-

в с т а н о в и в :

У травні 2020 року ОСОБА_1  звернулася до суду із позовом до  ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів. Позов мотивовано тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 28.03.2006, що стверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 . 
Від шлюбу у сторін народилася дочка – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Вказувала, що рішенням Міжгірського районного суду від 17.03.2005 у справі № 2-165/2005 з ОСОБА_2 на користь позивача присуджено стягувати аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі у розмірі 65 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
З моменту ухвалення цього рішення змінилися обставини та умови, які слід враховувати при визначенні розміру аліментів. Вказувала, що коштів не вистачає для необхідного забезпечення дитини, розмір аліментів є невиправдано низьким, не достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дочки, що росте та потребує значно більшого забезпечення. 
Вказувала, що матеріальне становище позивачки погіршилося, вона не має можливості у повній мірі забезпечити та задовольнити потреби дочки. 
Також сімейний стан ОСОБА_1 змінився, оскільки на її утриманні знаходиться також малолітня дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батько якої проживає окремо. 
Просила збільшити розмір стягуваних із ОСОБА_2 аліментів за рішенням суду на утримання дочки ОСОБА_4 до розміру 2200,00 гривень щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Рішенням Міжгірського районного суду від 04.06.2020 позов ОСОБА_1 задоволено частково. Збільшено розмір аліментів, визначений за рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 17.03.2005 у справі № 2-165/2005, та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1200 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
На це рішення подала апеляційну скаргу ОСОБА_1 . Посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення в частині визначеного розміру аліментів та ухвалити нове, яким визначити збільшений розмір стягуваних аліментів у сумі 2200 грн щомісячно.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що протягом 15 років ОСОБА_2 сплачує аліменти на утримання дочки у мізерному розмірі в сумі 65 грн, визначеному судовим рішенням від 17.03.2005. Фактично тягар утримання дочки покладено виключно на ОСОБА_1 . На прохання позивачки виділити дочці більше коштів відповідач насміхаючись говорить, що буде платити виключно на підставі визначеної суми у рішенні суду. Наразі у ОСОБА_1 погіршилося матеріальне становище, а також змінився сімейний стан, оскільки у неї нема можливості у повній мірі забезпечити та задовольнити потреби дочки, аліментів не вистачає для необхідного забезпечення дитини, розмір аліментів є невиправдано низьким, не достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дочки, що росте та потребує значно більшого забезпечення, отримання освіти, гармонійного розвитку, медичного догляду та відпочинку. Крім того, змінився сімейний стан ОСОБА_1 , оскільки на її утриманні знаходиться також малолітня дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батько якої проживає окремо та не сплачує аліменти. ОСОБА_1 вказує, що ніде не працює, істотно зріс рівень споживчих цін на продукти, одяг, комунальні послуги, ліки. Дочка сторін завершила навчання у школі та має намір вступати до вищого навчального закладу, що потребує значних витрат. Для позивачки є надмірно обтяжливим питання забезпечення та підготовки дітей до навчання, харчування, купівлі приладдя, тощо. ОСОБА_2 не має інших утриманців, отримує неофіційний дохід, є особою працездатного віку, за станом здоров`я здатний до активної трудової діяльності. 
Копію апеляційної скарги разом з ухвалою про відкриття апеляційного провадження ОСОБА_2 отримав 21.07.2020, що стверджується наявним у справі рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Відповідачем не надано відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк. Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи викладене, розгляд даної справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 28.03.2006, що стверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 (а.с. 7). 
Від шлюбу у сторін народилася дочка – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8).
Рішенням Міжгірського районного суду від 17.03.2005 у справі № 2-165/2005 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі у розмірі 65 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с. 9).
Згідно з ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1 ст.184 СК України).
Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено у 2020 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень.
Таким чином, на момент ухвалення оскаржуваного рішення від 04.06.2020 мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину віком від 6 років до 18 років не може бути меншим ніж 1109 грн.
Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Відповідно до ч.3 ст.12, ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
На обґрунтування своїх вимог позивач зазначала, що з дня постановлення рішення про стягнення аліментів минув тривалий час, дитина підросла і потребує більших матеріальних коштів, збільшилися витрати для розвитку дитини, навчання, оздоровлення, забезпечення одягом, продуктами харчування, в умовах значного росту споживчих цін. У зв`язку з цим матеріальне становище позивачки погіршилося, вона не має можливості у повній мірі забезпечити та задовольнити потреби дочки. Також сімейний стан ОСОБА_1 змінився, оскільки на її утриманні знаходиться також малолітня дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батько якої проживає окремо та не сплачує аліментів. 
При цьому у матеріалах справи відсутні докази матеріального становища відповідача ОСОБА_2 , які б свідчили б про те, що він, на час звернення до суду з даним позовом отримує дохід, достатній, щоб сплачувати аліменти у розмірі 2200 гривень, який просила визначити позивачка.
Крім того, позивачем не надано будь-яких даних на підтвердження свого реального матеріального становища. При цьому ОСОБА_1 голослівно та бездоказово обмежилась посиланням на те, що вона не працює. 
Позивачем не доведено належними й допустимими доказами достатності заробітку (доходу) ОСОБА_2 для визначення йому аліментів у мінімальному рекомендованому розмірі. Також не надано доказів щодо наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Збільшуючи розмір аліментів, місцевий суд врахував обставини, на які ОСОБА_1 посилалася як на підставу своїх вимог. Визначений судом першої інстанції розмір аліментів у сумі 1200 грн є більшим за мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, передбачений СК України.
Враховуючи недоведення позивачем достатності заробітку (доходу) платника аліментів, та те, що обов`язок по утриманню дітей покладається на обох батьків, колегія суддів погоджується з розміром аліментів на утримання дитини, визначеним судом першої інстанції.
За таких обставин, доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростовують. Судове рішення ухвалено судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, у відповідності до ст. 375 ЦПК України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення – залишити без змін.
При цьому, колегія суддів звертає увагу, що зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України, але є підставою для зміни мінімального розміру аліментів, зазначених у виконавчому листі у процедурі виконання та стягнення аліментів, та враховується під час визначення суми аліментів або заборгованості.
Законом України від 03.07.2018 № 2475-VIII (що набрав чинності 28.08.2018) частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Тобто, законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення (пункти 43, 44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.03.2020 у справі № 682/3112/18).
Керуючись ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. ст. 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд , -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Міжгірського районного суду від 04 червня 2020 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 20 серпня 2020 року.

Суддя-доповідач: 

Судді: