Провадження № 33/4820/422/20 
Справа № 686/12007/20 Головуючий в 1-й інстанції Палінчак О. М. 
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Федорова Н. О. 

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 липня 2020 року м.Хмельницький

Суддя Хмельницького апеляційного суду Федорова Н.О., з участю секретаря судового засідання Купельської Н.П., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Ординовича Руслана Богдановича, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Хмельницькому справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Хмельницького міськрайонного суду від 14 травня 2020 року,-
в с т а н о в и л а :
Цією постановою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , непрацюючого,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 420 грн. 40 коп. судового збору.
За постановою суду, ОСОБА_1 26 квітня 2020 року, о 17 год. 00 хв. по вул. Садовій, 53, в с. Черепова, Хмельницького району, керував автомобілем ВАЗ 2106, держ.номер НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота) та в порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.
Непогоджуючись із постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП. 
Постанову вважає такою, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи.
Суд першої інстанції порушив його право на захист, оскільки не повідомив про розгляд справи та здійснив такий за його відсутності. 
Вказує, що автомобілем на момент означеної події не керував, тому працівники поліції безпідставно склали протокол про адміністративне правопорушення.
Протокол про адміністративне правопорушення не є належним доказом у розумінні ст. 251 КУпАП, обставини, викладені у ньому не узгоджуються з іншими доказами. 
Письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є суперечливими та оманливими, не узгоджуються із даними протоколу про адміністративне правопорушення та відеозапису з нагрудних камер поліцейських, оскільки останні не були свідками керування його транспортним засобом. Крім того, такі свідки не були допитані в суді. Вказані свідки є зацікавленими особами. Тому, такі письмові пояснення є неналежними та недопустимими доказами у справі.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Ординовича Р.Б., допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що така скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Згідно з положеннями ч. 8 п.п. 2, 3 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі або прийняти нову постанову.
Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Вимоги ст. ст. 252, 280 КУпАП регламентують, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Однак вказаних вимог під час постановлення рішення місцевий суд дотримався не повністю.
Так, визнавши ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та наклавши на нього адміністративне стягнення, суд неправильно встановив обставини справи, зазначивши, що  ОСОБА_1 26 квітня 2020 року, о 17 год. 00 хв. по вул. Садовій, 53, в с. Черепова, Хмельницького району, керував автомобілем ВАЗ 2106, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота). 
Натомість, апеляційним судом встановлено, що  ОСОБА_1 26 квітня 2020 року, о 17 год. 00 хв. по вул. Садовій, 53, в с. Черепова, Хмельницького району, керував автомобілем ВАЗ 2106, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота) та в порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.
Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є обґрунтованими. З такими висновками погоджується апеляційний суд.
Хоча ОСОБА_1 винним себе не визнає, його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів. Зокрема даними:
- протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 485137, якими підтверджується те, що 26 квітня 2020 року, о 17 год. 00 хв. по вул. Садовій, 53, в с. Черепова, Хмельницького району, ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2106, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с. 1);
- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , якими підтверджується те, що в їх присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку в лікаря – нарколога та за допомогою приладу «Драгер» для визначення стану сп`яніння. Такі пояснення підписані свідками особисто (а.с. 3). Аналогічні пояснення свідки надали апеляційному суду. 
- даними відеозапису з нагрудних камер поліцейських, з яких вбачається, що на пропозицію поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння, ОСОБА_1 , в присутності свідків, відмовився від проходження такого на місці та в медичному закладі (а.с. 8).
Вищезазначені докази взаємоузгоджуються між собою, жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку. Докази, які б підтверджували їх фальсифікацію, матеріали справи не містять. 
Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є надуманими, на увагу не заслуговують і спростовуються вищезазначеними доказами.
Твердження апелянта про порушення права на захист на увагу суду не заслуговують, враховуючи наступне.
Так, відповідно до ст. 277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.
Згідно ч. 1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про час і місце розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. 
Із даних протоколу серії ДПР18 № 485137 від 26.04.2020 вбачається, що ОСОБА_1 був повідомлений про розгляд справи 15 травня 2020 року о 09 годині 30 хвилин у Хмельницькому міськрайонному суді Хмельницької області. 
Частиною 3 статті 268 КУпАП передбачений виключний перелік статтей при розгляді справ за якими присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. Категорія справ за ст. 130 КУпАП до вказаного переліку не входить, а тому присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за даною статтею у судовому засіданні не є обов`язковою.
З урахуванням факту своєчасного повідомлення ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи, принципу судочинства, зазначеного у практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, а також строків накладення адміністративного стягнення, та на виконання вимог ст. 277 КУпАП, суд обґрунтовано здійснив судовий розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 .
Натомість, в апеляційній інстанції було відновлене право ОСОБА_1 як на особисту участь у судовому засіданні, так і на доведення своєї невинуватості належними та допустимими доказами.
Доводи сторони захисту про те, що протокол про адміністративне правопорушення є неналежним доказом, апеляційний суд вважає безпідставними. 
Так, відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.
Відповідно до виписаних у ст.ст. 254-256 КУпАП положень протокол про адміністративне правопорушення – це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, є найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративне правопорушення. 
Протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 485137 складений відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, підтверджує подію та обставини правопорушення, його дані узгоджуються з іншими доказами у справі, зокрема: поясненнями свідків, даними з відеозапису з нагрудних камер поліцейських. Отже, він є належними та допустимим доказом у справі, який слід покласти в основу доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Що стосується неналежності та недопустимості письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , оскільки вказані свідки не були очевидцями керування ОСОБА_1 транспортним засобом, то такі твердження апеляційний суд до уваги не приймає, враховуючи наступне.
Так, відповідно до п. 6 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС, МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.  
Отже, згідно вказаної Інструкції присутність свідків необхідна лише для засвідчення факту відмови особи від проходження огляду стан сп`яніння, а не для засвідчення факту керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. 
На виконання вимог вказаної Інструкції, працівники поліції в присутності свідків запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. 
Як вбачається із пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , в їх присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.
Отже, огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 проведений у відповідності до вимог ст. 266 КУпАП та з дотриманням вищевикладеної Інструкції, жодних порушень при його проведенні не встановлено, тому такий є законним.
Разом з тим, письмові пояснення свідків оформлені відповідно до вимог закону, підписані ними особисто. Наведена в них інформація підтверджується як даними відеозапису з нагрудних камер поліцейських, протоколу про адміністративне правопорушення, так і поясненнями, наданими безпосередньо апеляційному суду. 
Посилання на недоведення факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом є необґрунтованим, оскільки спростовуються даними письмових пояснень свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які підтвердили, що ОСОБА_7 26.04.2020 року близько 17 години 00 хвилин саме керував автомобілем марки ВАЗ 2106, д.н.з. НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння (а.с. 4, 5, 6). 
Окрім того, свідок ОСОБА_6 , будучи допитаним безпосередньо апеляційним судом, підтвердив зазначені обставини.
Доводи про те, що свідки  ОСОБА_2  та ОСОБА_3  є зацікавленими у розгляді справи, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки стороною захисту не надано відомостей на підтвердження вказаного. 
Оцінюючи зібрані та досліджені докази у їх сукупності, апеляційний суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення доведена і його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан сп`яніння.
При накладенні стягнення на ОСОБА_1 апеляційний суд виходить із санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП. При цьому враховує положення ст.ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення та приходить до висновку про необхідність накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі шестиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Таке стягнення є адекватним та відповідає особі правопорушника.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення стягується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420 грн. 40 коп.
З огляду на наведене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а постанова Хмельницького міськрайонного суду від 14 травня 2020 року скасуванню із постановленням нової постанови, відповідно до вимог п. 3 ч. 8 ст. 294 КУпАП, оскільки обставини, викладені у постанові, не відповідають фактичними обставинам справи.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд –
п о с т а н о в и в :
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 травня 2020 року про притягнення ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати.
Прийняти нову, якою  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортним засобом на строк один рік. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 420 гривень 40 копійок судового збору. 
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького
апеляційного суду                                        Федорова Н.О.