КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

	

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2020 року                                                                                                                            місто Київ
єдиний унікальний номер справи: 357/13187/19                                            
номер провадження: 22-ц/824/5120/2020                        
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),
суддів: Мережко М.В., Савченка С.І.,
за участю секретаря - Орел П.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 09 січня 2020 року у складі судді Виниченко Л.М., у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області про визнання недійсним звіту про оцінку майна,
В С Т А Н О В И В :
У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаною скаргою на дії Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області (далі - Білоцерківський МВ ДВС ГТУЮ в Київській області), в якій просила визнати недійсним звіт про оцінку майна товариства з обмеженою відповідальністю «Приватна експертна служба» (далі - ТОВ «Приватна експертна служба») від 08 серпня 2019 року про вартість нерухомості, а саме, квартири АДРЕСА_1 , вартістю 553 100 грн 00 коп. 
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 09 січня 2020 року скаргу ОСОБА_1 залишено без розгляду.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити їй строк подання скарги на дії державного виконавця Білоцерківського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про визнання недійсним звіту про оцінку майна, скасувати ухвалу суду першої інстанції і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про залишення  скарги без розгляду з підстав пропуску десятиденного строк для звернення з даною скаргою, оскільки вважає, що суд повинен був залишити її скаргу без руху та надати їй строк для усунення недоліків. Зазначає, що вона не пропустила десятиденний строк для звернення зі скаргою до суду, оскільки згідно поштового штемпеля на конверті, у якому містився лист Білоцерківського МВ ДВС ГТУЮ в Київській області від 23 жовтня 2019 року за № 79987 та звіт про оцінку майна від 08 серпня 2019 року, його було відправлено їй 12 листопада 2019 року простим листом, який вона отримала 18 листопада 2019 року у поштовій скринці, та цей лист особисто їй під розписку не вручався. Вказує, що 23 листопада 2020 року вона звернулась до суду з указаною вище скаргою, тобто в межах десятиденного строку, встановленого п.а) ч.1 ст.449 ЦПК України.
Учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направили.
Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.
Сторони у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується зворотніми рекомендованими повідомлення про вручення судових повісток (а.с.55, 56). 
25 червня 2020 року на офіційну електронну адресу Київського апеляційного суду надійшло клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Матюшенкова Д.В., в якому він просить відкласти розгляд справи на іншу дату через зайнятість у іншій кримінальній справі №368/1488/18, що призначена в Обухівському районному суді Київської області на 25 червня 2020 року о 13 год. 00 хв. (а.с.57-59). 
Однак доказів на підтвердження вказаної обставини адвокат Матюшенков Д.В. апеляційному суду не надав, а відтак колегія суддів вважає, що відсутні підстави вважати поважними причини його неявки. 
Зважаючи на вимоги ч.2 ст.372 ЦПК України, якою передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а також враховуючи, що представник скаржника не надав доказів поважності причин його неявки в судове засідання, колегія суддів визнала неявку учасників справи такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.   
Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.
Відповідно до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно з положеннями ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Однак суд першої інстанції належним чином вимог закону не виконав, прийняв судове рішення без дотримання норм процесуального права.
Залишаючи скаргу без розгляду, суд першої інстанції виходив із того, що скаржник  пропустила строк для звернення зі скаргою, встановлений п. а) ч.1 ст. 449 ЦПК України, заяву про поновлення цього строку до суду не подала, а тому суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення скарги ОСОБА_1 без розгляду відповідно до ч.2 ст.126 ЦПК України.
Проте з вказаними висновками суду першої інстанції погодитись не можна з таких підстав.
Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Згідно з вимогами п.а) ч.1 ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. 
Відповідно ч.2 ст.449 ЦПК України пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.
З матеріалів справи вбачається, що у листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області (далі - Білоцерківський МВ ДВС ГТУЮ в Київській області), в якій просила визнати недійсним звіт про оцінку майна товариства з обмеженою відповідальністю «Приватна експертна служба» (далі - ТОВ «Приватна експертна служба») від 08 серпня 2019 року про вартість нерухомості, а саме, квартири АДРЕСА_1 , вартістю 553 100 грн 00 коп., в рамках виконавчого провадженні №37530659 з виконання виконавчого листа № 755/341/2013, виданого судом 13 лютого 2013 року.
Відповідно до положень ч.5 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.
Згідно з ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
По справі встановлено, що згідно листа Білоцерківського МВ ДВС ГТУЮ в Київській області від 23 жовтня 2019 року за №79987 на адресу ОСОБА_1 був направлений звіт про оцінку квартири АДРЕСА_1 , який складений  08 серпня 2019 року ТОВ «Приватна експертна служба» (а.с. 4, 5).
Разом з тим, в матеріалах справи відсутні дані про те, коли саме ОСОБА_1  отримала вказаний вище лист Білоцерківського МВ ДВС ГТУЮ в Київській області від                   23 жовтня 2019 року та звіт про оцінку майна від 08 серпня 2019 року.
Висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 про результати оцінки майна була повідомлена листом Білоцерківського МВ ДВС ГТУЮ в Київській області від 23 жовтня 2019 року, а зі скаргою вона звернулася до суду лише 25 листопада 2019 року, тому з урахуванням строку пересилання поштової кореспонденції скарга подана до суду з порушенням встановленого законом строку, є необґрунтованими, оскільки не підтверджені наявними у справі доказами та є припущенням суду, а відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що вона не пропустила десятиденний строк для звернення зі скаргою до суду, оскільки згідно поштового штемпеля на конверті, у якому містився лист Білоцерківського МВ ДВС ГТУЮ в Київській області від 23 жовтня 2019 року за № 79987 та звіт про оцінку майна від 08 серпня 2019 року, його було відправлено їй 12 листопада 2019 року простим листом, який вона отримала 18 листопада 2019 року у поштовій скринці, та цей лист особисто їй під розписку не вручався. 
На підтвердження вказаних обставин ОСОБА_1 додала до апеляційної скарги ксерокопію поштового конверта,на якому міститься відтиск поштового штемпеля про відправлення їй листа Білоцерківського МВ ДВС ГТУЮ в Київській області - 12 листопада 2019 року (а.с.33).
Доказів того, що вказане поштове відправлення скаржник отримала раніше ніж 18 листопада 2019 року матеріали справи не містять.
Зі скаргою на дії МВ ДВС ГТУЮ в Київській області Мірзаянова Г.А. звернулася до суду                  25 листопада 2019 року (а.с.1-3), тобто в межах десятинного строку, встановленого  п.а) ч.1 ст.449 ЦПК України.
За таких обставин колегія суддів вважає, що у суду першої інстанції були відсутні підстави для залишення скарги ОСОБА_1 без розгляду відповідно до ч.2 ст.126 ЦПК України.   
Відповідно до положень ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
З огляду на викладене, колегія суддів прийшла до висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, тому вона підлягає скасуванню на  підставі ст.379 ЦПК України, а справа - направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Що стосується клопотання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про поновлення їй строку на подання скарги на дії державного виконавця Білоцерківського МВ  ДВС ГТУЮ у Київській області про визнання недійсним звіту про оцінку майна, то воно не підлягає до задоволення, оскільки згідно з вимогами чинного цивільного процесуального законодавства апеляційний суд не наділений повноваженнями вирішувати питання про поновлення строку на подання скарги на дії державного виконавця за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції про залишення скарги без розгляду.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,   
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 09 січня 2020 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
 
Головуючий
 
Судді: