ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

23 липня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/4296/20	

головуючий суддя І інстанції – Юрков Е.О.

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді (доповідача):          Іванова С.М.,
                                                  суддів:           Панченко О.М., Чередниченка В.Є.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу 8 державного пожежно-рятувального загону Головного Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.04.2020 року в адміністративній справі №160/4296/20 за позовом   ОСОБА_1  до  8 державного пожежно-рятувального загону Головного Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення,- 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до 8 державного пожежно-рятувального загону Головного Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення атестаційної комісії, оформлене атестаційним листом від 14.04.2020 року.
Також, ОСОБА_1 було подано заяву про забезпечення позову, в якій, останній просив про зупинення дії рішення атестаційної комісії від 14.04.2020 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.04.2020 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову було задоволено.
Зупинено дію рішення (висновок) Атестаційної комісії 8 державного пожежно-рятувального загону Головного Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області від 14.04.2020 року, складеного у відношенні ОСОБА_1  - до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 160/4296/20.
Не погодившись із зазначеною ухвалою суду, 8 державний пожежно-рятувальний загон Головного Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області   звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.04.2020 року скасувати та прийняти судове рішення, яким в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що підставою звільнення позивача слугував не висновок Атестаційної комісії, а закінчення строку дії контракту від 03.04.2017 року № 434/17 про проходження служби цивільного захисту. Зауважено, що застосування заходів забезпечення позову можливо лише у випадку існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі.
Відзив від позивача на адресу суду не надходив.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі ст. 311 КАС України.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Задовольняючи заяву про забезпечення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та забезпечити ефективний захист порушеного права.          
Суд апеляційної інстанції не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Частинами першою, другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Відповідно до частини першої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;   3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
 Тобто, обов`язковою умовою застосування заходів забезпечення позову є наявність хоча б однієї з таких обставин: очевидність небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; доведення позивачем того, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії або зупинення акту індивідуальної дії.
Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 13.03.2020 року по справі № 1740/2484/18, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.
Як вбачається з поданої позивачем заяви про забезпечення позову, останній обґрунтовує необхідність її задоволення посиланням на те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся  до суду. 
Надаючи правову оцінку оскаржуваному рішенню та доводам позивача, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що в даному випадку, як вбачається з матеріалів справи позивачем не було доведено та документально підтверджено обставини, які б свідчили, що невжиття заходів забезпечення позову завдасть значної шкоди правам останнього або в подальшому унеможливить їх захист.
Поряд з вказаним, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що визначений позивачем спосіб забезпечення адміністративного суду, шляхом зупинення дії рішення атестаційної комісії від 14.04.2020 року фактично спрямований на майбутнє та безпосередньо вирішує спір по суті, що не відповідає інституту забезпечення позову.
Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення поданої позивачем заяви про забезпечення позову, у зв`язку з чим, оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст.  315, ст. 317 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу 8 державного пожежно-рятувального загону Головного Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області - задовольнити.
Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.04.2020 року в адміністративній справі №160/4296/20– скасувати.
Заяву ОСОБА_1  про забезпечення адміністративного позову – залишити без задоволення.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку, з урахуванням приписів ч. 2 ст. 328 КАС України - не підлягає.

   
Головуючий - суддя                                                                      С.М. Іванов 

                               суддя                                                                      О.М. Панченко 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко