П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  806/2512/18 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Капинос О. В.  
Суддя-доповідач -  Іваненко Т.В.   
25 червня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Іваненко Т.В. 
суддів:  Граб Л.С.  Сторчака В. Ю. , 
за участю:
секретаря судового засідання: Черняк А.В.,
представника відповідача: Москаленка А.О.,  

розглянувши  у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства оборони України на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 04 березня 2020 року  (місце ухвалення рішення - м. Житомир, повний текст складено - 04 березня 2020 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
25 лютого 2020 року відповідач подав до Житомирського окружного адміністративного суду заяву про поворот виконання судового рішення, у якій відповідач просить допустити поворот виконання судового рішення у справі № 806/2512/18, стягнувши з ОСОБА_1 на користь Міністерства оборони України 240000,00 грн, перерахованих йому на підставі скасованих судових рішень.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 04 березня 2020 року у задоволенні заяви Міністерства оборони України про поворот виконання рішення у справі відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Позивач, його представник  та представник третьої особи в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до частини 2 статті 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Представник відповідача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до частини 1 статті 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Як встановлено судом, у червні 2018 року   ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з  позовом до Міністерства оборони України, за участю третьої особи ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому просив: визнати протиправним та скасувати пункт 10 рішення Міністерства оборони України про відмову у призначенні йому одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням інвалідності 3 групи, з 02 грудня 2016 року, внаслідок поранення, контузії, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебування в країнах, де велись бойові дії, оформленого протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсації сум від 07 липня 2017 року № 73; зобов`язати відповідача призначити та виплатити одноразову грошову допомогу позивачу, у зв`язку із встановленням інвалідності 3 групи з 02 грудня 2016 року внаслідок поранення, контузії та захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велися бойові дії, в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, станом на 02 грудня 2016 року відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 09 липня 2018 року позов задоволено:
- визнано протиправним та скасовано пункт 10 рішення Міністерства оборони України про відмову ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням інвалідності ІІІ групи, з 02 грудня 2016 року, внаслідок поранення, контузії, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебування в країнах, де велись бойові дії, оформленого протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсації сум від 07 липня 2017 року № 73.
- зобов`язано Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, у зв`язку із встановленням йому інвалідності ІІІ групи з 02 грудня 2016 року внаслідок поранення, контузії та захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велися бойові дії, в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, станом на 02 грудня 2016 року відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2018 року рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 09 липня 2018 року залишено без змін.
На виконання вказаного судового рішення Міністерство оборони України перерахувало позивачу одноразову грошову допомогу у розмірі 240000,00 грн.

Верховний Суд постановою від 20 листопада 2019 року скасував рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 09 липня 2018 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2018 року. Ухвалив нове рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову.

25 лютого 2020 року від Міністерства оборони України до суду надійшла заява про поворот виконання судового рішення, у якій відповідач просить допустити поворот виконання судового рішення у справі № 806/2512/18.
Ухвалюючи оскаржуване рішення про відмову в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до змісту постанови Верховного Суду України від 20 листопада 2019 року постанову Житомирського окружного адміністративного суду  від 09 липня 2018 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2018 року у даній справі скасовано не з підстав повідомлення позивачем завідомо неправдивих відомостей або подання ним підроблених документів.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Положеннями пункту 4 частини 1 статті 380 КАС України передбачено, що суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.
Відповідно до частини 7 статті 380 КАС України якщо питання про поворот виконання судового рішення не було вирішене згідно із частинами першою - третьою цієї статті, заява відповідача про поворот виконання розглядається адміністративним судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Згідно з частиною 5 статті 380 КАС України до заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним виконавцем.
Колегія суддів звертає увагу, що поворот виконання судового рішення є інститутом адміністративного судочинства, що спрямований на повернення стягнутих грошових сум на підставі рішення суду, що було скасоване.

Особливості повороту виконання в окремих категоріях адміністративних справ врегульовані статтею 381 КАС України.
Відповідно до статті 381 КАС України поворот виконання рішення про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктом владних повноважень, каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, рішення про присудження виплати пенсій чи інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів, а також рішення про присудження виплати заробітної плати чи іншого грошового утримання у відносинах публічної служби допускається, якщо скасоване рішення було обґрунтовано повідомленими позивачем завідомо неправдивими відомостями або поданими ним підробленими документами.
Зі змісту зазначеної правової норми вбачається, що вона застосовується до рішень про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктом владних повноважень, каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, про присудження виплати пенсій чи інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів, а також про присудження виплати заробітної плати чи іншого грошового утримання у відносинах публічної служби.
Поворот виконання рішення в даному випадку допускається лише за наявності двох підстав: якщо скасоване рішення було обґрунтовано повідомленими позивачем завідомо неправдивими відомостями або поданими ним підробленими документами.
Частиною 2 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон № 2011-ХІІ) визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Статтею 16 Закону № 2011-ХІІ передбачено, що у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві - військовослужбовцю виплачується гарантована державою виплата (одноразова грошова допомога), що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Таким чином, одноразова грошова допомога не входить до додаткового грошового забезпечення, яка повинна враховуватися при нарахуванні пенсії, оскільки відноситься до разових платежів, однак вона має характер окремих гарантій держави щодо соціального захисту громадян, тобто є гарантованою виплатою, яка здійснюється у відносинах публічної служби.

Згідно з витягом з наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 № 35 від 28 січня 2019 року на виконання рішень суду ОСОБА_1 перераховано та виплачено одноразову грошову допомогу, у зв`язку із встановленням йому інвалідності ІІІ групи з 02 грудня 2016 року внаслідок поранення, контузії та захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велися бойові дії в сумі 240000 грн 00 коп. 

Судова колегія звертає увагу, що відповідно до змісту постанови Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у цій справі підставою для скасування судових рішень слугувало неправильне застосуванням судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права, а не з підстав повідомлення позивачем завідомо неправдивих відомостей або подання ним підроблених документів.
Саме відповідач, як уповноважений суб`єкт владних повноважень, зокрема, використовуючи архівні матеріали, зобов`язаний був довести те, що позивач отримав поранення (контузію, травму або каліцтво) при вчиненні кримінального чи адміністративного правопорушення або у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинив собі тілесні ушкодження, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 25 травня 2018 року у справі № 729/426/17 та від 23 жовтня 2018 року у справі № 822/3005/17.
За правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду у цій справі та у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 822/220/18, документами, що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), зокрема про те, що поранення (контузія, травма, каліцтво) не пов`язане з учиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком учинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, можуть бути лише достовірні документи про причини і обставини одержання військовослужбовцем такого поранення. Неподання особою, яка звернулася за призначенням одноразової грошової допомоги, документів, що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), не створює для Міноборони обов`язку щодо їх витребування.
Таким чином, практика Верховного Суду як найвищої національної судової інстанції при вирішенні спірних правовідносин змінилася, що не може бути підставою для понесення негативних наслідків позивачем та порушення його права на мирне володіння майном, передбачене статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції (ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року).
У справі, що розглядається, позивач отримав грошові кошти за рішенням суду.
Не підлягає поверненню безпідставно набута заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, якщо її виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, у той час як вказана сума коштів виплачена відповідачем позивачу не добровільно, а на виконання судового рішення, яке у подальшому скасовано.
Поворот виконання рішення - це процесуальна гарантія захисту майнових прав учасників справи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням.
Тому суди на забезпечення такої гарантії відновлення прав учасників процесу, як поворот виконання рішення, мають задовольняти відповідні заяви та повертати відповідачеві стягнуті кошти за скасованим судовим рішенням, у разі відсутності обмежень, установлених законом.
Кондикційний позов (позов про повернення безпідставно набутого майна) урегульовано нормами матеріального права, а поворот виконання рішення - процесуального права. За змістом кондикційний позов та поворот виконання рішення схожі, проте не перетинаються та регулюються різними нормами права.
Суд апеляційної інстанції вважає, що поворот виконання рішення у даній справі призведе до порушення принципу правової визначеності, який є невід`ємною, органічною складовою принципу верховенства права. Правова визначеність є комплексним поняттям та складається з більш вузьких правових принципів, зокрема, єдності та стабільності судової практики.
Така правова позиція сформована у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2019 року у справі  № 569/15646/16-ц  (провадження № 14-375цс19).

Доводи апеляційної скарги щодо не вірного застосування судом першої інстанції положень статті 381 КАС України, та не врахування того, що одноразова грошова допомога не є заробітною платою, іншим видом грошового утримання у відносинах публічної служби, а тому наявні підстави для повороту виконання судового рішення, колегія суддів вважає помилковими, оскільки скасоване судове рішення стосувалося присудження саме виплати у відносинах публічної служби.

Також колегія суддів наголошує, що Міністерство внутрішніх справ України не позбавлено права звернутись повторно із заявою про поворот виконання у разі виникнення відповідних підстав, передбачених КАС України, або вирішити питання щодо стягнення з позивача коштів в установленому чинним законодавством порядку.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення заяви Міністерства оборони України про поворот виконання рішення у даній справі.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.
Згідно з статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 04 березня 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі  02 липня 2020 року.

Головуючий	 	 	Іваненко Т.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Граб Л.С.    Сторчак В. Ю.