ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2020 року	 	Справа № 460/2035/19 пров. № А/857/6164/20	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача - Качмара В.Я.,
суддів - Большакової О.О., Мікули О.І.,
при секретарі судового засідання - Хомича О.Р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2020 року (суддя Борискін С.А., м.Рівне, повний текст складено 21 квітня 2020 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області та Державної податкової служби про визнання протиправними та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), рішення,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області (далі - Головне управління) та Державної податкової служби (далі - ДПС) в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог (а.с.40-41), просив визнати протиправним та скасувати:
вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 06.06.2019 №Ф5598-50 (далі - Вимога);
рішення про результати розгляду скарги від 05.08.2019 №37501/6/99-99-11-05-02-25 (далі - Рішення);
вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 19.08.2019 №Ф-5598-50 (далі - Вимога-1).
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2020 року позов задоволено.
Не погодившись із ухваленим рішення, його оскаржило Головне управління, яке із покликанням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог повністю.
В доводах апеляційної скарги обмежившись лише цитуванням норм матеріального права вказує, що відповідно до інформаційних баз даних позивач перебуває на податковому обліку у відповідача, як фізична особа, яка займається незалежною професійною діяльністю та фізична особа-підприємець (далі - ФОП). Згідно з обліковими даними інформаційної системи органу доходів із зборів платника, загальна сума заборгованості на момент формування спірних вимог становила 14813,38 грн. Зазначає, що контролюючим органом правомірно нараховано позивачу суму єдиного внеску виходячи із встановленого у звітному періоді його мінімального розміру безвідносно до факту отримання ним доходу.
Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подав.
Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що позивач одночасно перебуває на обліку як суб`єкт підприємницької діяльності та як особа, яка проводить незалежну професійну діяльність за одним і тим же видом діяльності (адвокатські послуги), а відтак нарахування єдиного внеску позивачу, як суб`єкту підприємницької діяльності та окремо як особі, що проводить незалежну професійну діяльність за одним і тим же видом діяльності та одним і тим же доходом вказує на наявність обставин щодо подвійного оподаткування одного і того ж виду діяльності та доходу, що є неприпустимим суперечить принципам податкового законодавства. 
Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з правильним застосуванням норм матеріального права і дотриманням норм процесуального права, з таких міркувань.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що ОСОБА_1 09.03.2017 зареєстрований як ФОП, номер запису: 26080000000036710. Запис про припинення підприємницької діяльності позивача до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (далі - ЄДР) внесено 24.04.2019, номер запису: 26080060002036710 (а.с.16-17).
Згідно із Витягом з реєстру платників єдиного податку від 16.03.2017 №1717163401353, ОСОБА_1 з 09.03.2017 перебуває на спрощеній системі оподаткування, 3 група та здійснює діяльність, КВЕД 69.10 - Діяльність у сфері права (а.с.15).
Сплата єдиного внеску, розрахованого для позивача як ФОП, яка обрала спрощену систему оподаткування платника, відповідачами не заперечувалася.
Крім того, витягом із Єдиного реєстру адвокатів України (далі - Реєстр) підтверджено, що 04.03.2017 ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №1232, а 22.04.2019 право на зайняття адвокатською діяльністю позивача зупинено згідно з пункту 1 частини першої статті 31 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон №5076-VI) на підставі його заяви від 22.04.2019 (а.с.18).
06.06.2019 Головним управлінням ДФС у Рівненській області (правонаступник  Головного управління) відповідно до статті 25 Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №2464-VI) та на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів сформовано ОСОБА_1 . Вимогу з єдиного внеску в сумі 6029,60 грн (а.с.19).
Зазначену Вимогу позивачем було оскаржено в адміністративному порядку (а.с.20-23).
Рішенням Державної фіскальної служби України (правонаступник ДПС) від 05.08.2019 №37501/6/99-99-11-05-02-25 (отримане позивачем 17.08.2019) скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а Вимогу без змін. Серед іншого, в Рішенні зазначено, що згідно з реєстраційними даними АІС «Податковий Блок» скаржник перебував на обліку, як ФОП (дата державної реєстрації 09.03.2017, рішення про припинення підприємницької діяльності прийнято 24.04.2019). Водночас, скаржник перебуває на обліку як особа, що здійснює незалежну професійну діяльність (адвокат) (дата встановлення ознаки з 05.09.2018). При цьому, під час розгляду скарги встановлено, що згідно витягу з Реєстру, здійснення незалежної діяльності скаржника (адвокатська діяльність) зупинено з 22.04.2019. Згідно даних інформаційної системи органу доходів і зборів платника, загальна сума заборгованості станом на 31.05.2019 становить 6029,60 грн. На підставі цих даних Головним управлінням сформовано Вимогу, згідно вимог чинного законодавства (а.с.25-26; 27-28).
19.08.2019 відповідачем відповідно до статті 25 Законом Закон №2464-VI та на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів сформовано ОСОБА_1 нову Вимогу-1 з єдиного внеску в сумі 8783,78 грн, яка була отримана позивачем 26.08.2019 (а.с.42). 
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з підпунктом 14.1.226 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК; в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) самозайнята особа - це платник податку, який є фізичною особою-підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності. В свою чергу, незалежна професійна діяльність - це участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою-підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.
Пункт 65.2 статті 65 ПК передбачає, що облік самозайнятих осіб здійснюється шляхом внесення до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків записів про державну реєстрацію або припинення підприємницької діяльності, незалежної професійної діяльності, перереєстрацію, постановку на облік, зняття з обліку, внесення змін стосовно самозайнятої особи, а також вчинення інших дій, які передбачені Порядком обліку платників податків, зборів.
Відповідно до пункту 65.3 статті 65 ПК для взяття на облік фізичної особи, яка має намір провадити незалежну професійну діяльність, така особа повинна подати заяву та документи особисто (надіслати рекомендованим листом з описом вкладення) або через уповноважену особу до контролюючого органу за місцем постійного проживання.
Згідно з пунктом 178.1 статті 178 ПК особи, які мають намір здійснювати незалежну професійну діяльність, зобов`язані стати на облік у контролюючих органах за місцем свого постійного проживання як самозайняті особи та отримати довідку про взяття на облік згідно із статтею 65 цього Кодексу.
Пункт 178.2 статті 78 ПК передбачає, що доходи громадян, отримані протягом календарного року від провадження незалежної професійної діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.
У свою чергу, відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон №5076-VI) адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
При цьому, адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою. Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (стаття 13 Закону №5076-VI).
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 1 Закону №2464-VI (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин)єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до пункту 3 цієї ж частини статті Закону застрахована особа - це фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
За містом пункту 2 частини першої статті 7 Закону №2464-VI єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) 5 та 5-1 частини 1 статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі, якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
У пунктах 4, 5 частини першої статті 4 Закону 2464-VI вказано, що платниками єдиного внеску є: фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування; особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.
Суд зазначає, що законодавець розмежовує ФОП, та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, при цьому порядок обліку та сплати єдиного внеску ФОП з ознакою провадження незалежної професійної діяльності Законом № 2464-VI не передбачений.
Згідно з частиною першою статті 5 Закону №2464-VI облік осіб, зазначених, зокрема, у пунктах 4, 5 частини першої статті 4 цього Закону, ведеться в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування, а щодо застрахованих осіб, які є учасниками накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, - з національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, та Пенсійним фондом.
Взяття на облік осіб, зазначених, зокрема, у пунктах 4, 5 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється органом доходів і зборів шляхом внесення відповідних відомостей до реєстру страхувальників.
Взяття на облік платників єдиного внеску, зазначених, зокрема, у пунктах 4, 5 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється органом доходів і зборів з внесенням відповідних відомостей до реєстру застрахованих осіб (частина друга статті 5 Закону №2464-VI).
Питання взяття на облік, внесення змін до облікових даних та зняття з обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у територіальних органах ДФС, надання контролюючим органам відомостей про зміну класу професійного ризику виробництва Фондом соціального страхування за період до 01 січня 2016 року, надання Пенсійному фонду України та фондам загальнообов`язкового державного соціального страхування даних про взяття на облік/зняття з обліку платників єдиного внеску визначаються  Порядком обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України (далі - Мінфін) від 24.11.2014 №1162 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України (далі - МЮУ) 03.12.2014 за №1553/26330; далі - Порядок №1162; в редакції чинній на час виникнення спірних відносин).
Порядок №1162 поширюється на платників єдиного внеску, зазначених у пунктах 1, 4, 5 та 5-1 ч.1 ст.4  Закону №2464-VI (пунктом 3 розділом І Порядку №1162).
Взяття на облік юридичних осіб (їх відокремлених підрозділів) та фізичних осіб - підприємців, відомості щодо яких містяться в Єдиному державному реєстрі, як платників єдиного внеску підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру, яка надсилається (видається) цим юридичним особам (відокремленим підрозділам) та фізичним особам - підприємцям у порядку, встановленому Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» від 15.05.2003 №755-IV (пункт 4 розділ ІІ Порядку №1162).
Взяття на облік платників єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» контролюючим органом здійснюється за місцезнаходженням чи місцем проживання у день отримання від них заяви про взяття на облік платника єдиного внеску за формою № 1-ЄСВ згідно з додатком 1, заяви про взяття на облік платника єдиного внеску (члена фермерського господарства) за формою № 12-ЄСВ згідно з додатком 2 до цього Порядку (пункт 1 розділу ІІІ Порядку №1162).
Платники єдиного внеску, зазначені у пункті 5 частини першої статті 4 Закону №2464-VI подають заяву за формою № 1-ЄСВ (додаток 1) протягом 10 календарних днів після державної реєстрації незалежної професійної діяльності у відповідному уповноваженому органі та отримання документа, що підтверджує право фізичної особи на ведення незалежної професійної діяльності (пункт 2 розділу ІІІ Порядку №1162).
Платникам єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», контролюючим органом наступного робочого дня з дня взяття на облік безоплатно надсилається (вручається) повідомлення про взяття їх на облік за формою № 2-ЄСВ згідно з додатком 2 до цього Порядку (пункт 3 розділ ІІІ Порядку №1162).
Ведення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру здійснюється на підставі положення, що затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування (абзац 2 частини третьої статті 16 Закону №2464-VI).
Згідно з абзацом 3 частини першої статті 20 Закону №2464-VI реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд України, користувачами цього реєстру є органи доходів і зборів та фонди загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до абзацу 3 частини другої статті 20 цього ж Закону відомості про фізичних осіб-підприємців та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, подаються безпосередньо зазначеними особами.
Порядок організації ведення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та порядок надання інформації з реєстру застрахованих осіб визначається «Положенням про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування» затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України (далі - ПФУ) від 18.06.2014 №10-1 (зареєстровано в МЮУ) 08.07.2014 за №785/25562 (далі - Положення №10-1).
З метою забезпечення обробки інформації в реєстрі застрахованих осіб для кожної застрахованої особи автоматично створюється облікова картка, якій присвоюється номер облікової картки (пункт 1 розділу ІІІ Положення №10-1).
Облікова картка відкривається в разі, зокрема, надходження у складі звітності відомостей про суми нарахованого доходу та єдиного внеску фізичних осіб - підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність; в інших випадках, передбачених Законом України «Про збір та облік єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (пункт 2 розділу ІІІ Положення №10-1).
За змістом пункту 2 розділу ІV Положення №10-1 до облікових карток реєстру застрахованих осіб вносяться відомості про фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до законодавства, та інша інформація, необхідна для обчислення, призначення та здійснення страхових виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, зокрема відомості про фізичних осіб - підприємців та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність; відомості про нарахування страхових внесків та єдиного внеску фізичними особами - підприємцями та особами, які провадять незалежну професійну діяльність.
Процедуру, форму, строки подання звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску до ДФС України, яка є центральним органом виконавчої влади, що реалізує, зокрема, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань сплати єдиного внеску, її територіальних органів, визначає «Порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», затверджений наказом Мінфіну від 14.04.2015 №435 (зареєстровано в МЮУ 23.04.2015 за №460/26905; далі - Порядок №435; в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).
Пунктом 16 розділу ІV Порядку №435 передбачає, що фізичні особи-підприємці, які мають ознаку незалежної професійної діяльності, формують та подають до органів доходів і зборів окремі звіти щодо сум нарахованого єдиного внеску (додаток 5).
Як вбачається з матеріалів справи, позивач не погоджується з Вимогою та Вимогою-1, оскільки вважає, що контролюючий орган нарахував йому суму єдиного внеску двічі - як ФОП та як особі, яка здійснює незалежну професійну діяльність.
Тобто, у цій справі спірним є питання оплати позивачем єдиного внеску за двома підставами, а саме: як ФОП та особою, яка здійснює незалежну професійну діяльність з того ж виду діяльності за КВЕД.
При цьому, суд першої інстанції встановив, що позивач як ФОП із 09.03.2017 є платником єдиного податку третьої групи за ставкою 5%. 
Також встановлено, та не спростовано відповідачем, що ОСОБА_1 , не звертався до відповідного контролюючого органу із заявою за формою №1-ЄСВ (до органу Пенсійного фонду чи до податкового органу, після внесення змін до законодавства щодо сплати єдиного внеску).
Однак контролюючий орган при внесенні відомостей про позивача до реєстру страхувальників самостійно встановив позивачу як ФОП ознаку незалежної професійної діяльності.
Крім того, жодних звітів як самозайнята особа щодо сум нарахованого єдиного соціального внеску позивач не подавав.
Водночас застосовані судом у цій справі норми права свідчать про те, що ФОП та особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, є різними платниками єдиного внеску. Законом №2464-VI не передбачається порядок обліку та сплати єдиного внеску ФОП з ознакою провадження незалежної професійної діяльності.
При цьому аналіз пунктів 1, 2 розділу ІІІ Порядку №1162 вказує на те, що цим Порядком не передбачено для контролюючого органу можливості самостійно взяття на облік як платників єдиного внеску осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, шляхом встановлення ознаки незалежної професійної діяльності. Взяття такої особи на облік платників єдиного внеску можливе виключно за її заявою.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції  про протиправність дій контролюючого органу щодо нарахування ОСОБА_1 , єдиного внеску як особі, що провадить незалежну професійну діяльність.
Вказана правова позиція узгоджується з правовою позицією, що міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 грудня 2019 року у справі № 520/3939/19.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги відповідача не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 27 березня 2020 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Суддя-доповідач	 	В. Я. Качмар 	
судді	 	О. О. Большакова 	
 	 	О. І. Мікула  	
Повне судове рішення складено 29 вересня 2020 року.