ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

23 вересня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 340/87/20	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача:  Шальєвої В.А.
суддів:                           Білак С.В., Олефіренко Н.А.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області  на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02.06.2020 р. (суддя Брегей Р.І.) в справі № 340/87/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Кіровоградській  про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Кіровоградській (далі – ГУ ДПС) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 28.11.2019 р. № Ф-142560-52 на суму 13206,37 грн.  
          Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02.06.2020 р. позов задоволено частково, визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління Державної податкової служби України в Кіровоградській області від    28 листопада 2019 року, якою ОСОБА_1 зобов`язано сплатити недоїмку з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 13206,37 грн., в частині грошового  зобов`язання  6257,93 грн.; в задоволенні іншої частини позову відмовлено.
          В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. Апелянт зазначає, що позивач  з 19.06.2018 р. перебуває на обліку як фізична особа, яка займається незалежною професійною діяльністю (адвокат). При цьому за 2018 рік позивач не подавався звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого внеску. Відповідачем обґрунтовано визначено позивачу до сплати єдиний внесок, в тому числі за 2-4 квартали 2018 р. (в мінімальному розмірі). Також вказує, що відомості щодо сплати роботодавцем єдиного внеску за позивача як найманого працівника можуть бути надані органами Пенсійного фонду.
Учасники справи до судового засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, у зв`язку з чим  відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України справа  розглянута в порядку письмового провадження на підставі наявних у справі доказів.  
Перевіривши  законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить до висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 19 червня 2018 року перебуває на обліку відповідача як особа, котра здійснює незалежну професійну діяльність (адвокатська діяльність).
Позивач у період з 01 жовтня 2018 року по 14 червня 2019 року перебував у трудових відносинах з Кіровоградською територіальною організацією виконавчого комітету політичної ради партії «Радикальна Партія Олега Ляшка», що підтверджується відомостями з трудової книжки.
13 січня 2020 року позивач подав до Управління звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2019 рік, нарахував внесок, починаючи з липня місяця, у сумі 5508,36 грн. 
Кошти сплачено 15 січня 2020 року, що підтверджується банківською квитанцією.
17 квітня 2020 року позивачем сплачено внесок у сумі 3276,20 грн. за період з червня по вересень 2018 року.
Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повідомило, що за період з 01 жовтня 2018 року по    червень 2019 року Кіровоградською територіальною організацією виконавчого комітету політичної ради партії «Радикальна Партія Олега Ляшка» з заробітної плати позивача нараховано та сплачено внесок як за найманого працівника.
Заробітна плата перевищує мінімальний розмір доходу, з якого сплачувався внесок.
28 листопада 2019 року відповідачем прийнято вимогу щодо адвоката ОСОБА_1 про сплату внеску в сумі 13206,37 грн. 
Грошове зобов`язання нараховане за період з червня 2018 року по  31 жовтня 2019 року.
Встановивши, що в період, за який нараховано внесок від здійснення адвокатської діяльності (19 червня 2018 року до 31 жовтня 2019 року), позивач  не займався адвокатською діяльністю, оскільки перебував у трудових відносинах з Кіровоградською територіальною організацією виконавчого комітету політичної ради партії «Радикальна Партія Олега Ляшка»  (з 01 жовтня 2018 року по 14 червня 2019 року), котра сплачувала внесок з заробітної плати (більше мінімального розміру для фізичних осіб-підприємців), суд першої інстанції дійшов висновку, що особа, яка зареєстрована як самозайнята особа (адвокатська діяльність) і не здійснює її (не отримує доходи), зобов`язана сплачувати внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску лише за умови, що не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа найманий працівник) вона застрахована і платником єдиного внеску за неї є роботодавець, а мета збору внеску досягається за рахунок його сплати ним, тому  вважав, що нарахування позивачу внеску за період з 01 жовтня 2018 року по червень 2019 року є протиправним.
Що стосується інших періодів, які входять в період з 19 червня 2018 року по 31 жовтня 2019 року, то судом першої інстанції встановлено, що за періоди з 19 червня по 30 вересня 2018 року та з липня по жовтень 2019 року позивачем  сплачено внесок після отримання вимоги, що, на думку суду першої інстанції, доводить правомірність вимоги в цій частині  грошового зобов`язання у сумі 6948,44 грн.    (4 х 819,06 + 4 х 918,06).
Здійснюючі апеляційний перегляд справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд визнає приведений висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позову обґрунтованим, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 02.04.2018 р. отримано свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КР № 000182.
Адвокат ОСОБА_1 узятий на облік  як платник податків у контролюючому органі 19.06.2018 р. за № 25194, як  платник єдиного внеску - 19.06.2018 р. (а.с. 15, 42-44). 
З 01.10.2018 р. по 14.06.2019 р. ОСОБА_1 перебував у трудових правовідносинах з Політичною партією «Радикальна партії Олега Ляшка», працював на посаді юрисконсульта Кіровоградської територіальної організації виконавчого комітету партії, що підтверджено копією трудової книжки (а.с. 14). 
13.01.2020 р. позивачем подано контролюючому органу звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2019 рік, яким нараховано до сплати суму єдиного внеску  в розмірі 5508,36 грн.
28.11.2019 р. ГУ ДПС у Кіровоградській області  прийнята вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф-142560-52, якою повідомлено ОСОБА_1 про те, що станом на 31.10.2019 р.  заборгованість зі сплати єдиного внеску становить  13  206, 37 грн.
Спірним питання під час апеляційного перегляду цієї справи  є оцінка правомірності вимоги про сплату боргу (недоїмки), з огляду на наявність обов`язку сплачувати ЄСВ у мінімальному розмірі у позивача, який зареєстрований як особа, що здійснює незалежну професійну діяльність, за умови, що у цей період він був найманим працівником, за якого роботодавцем сплачено  ЄСВ у сумі, що не була меншою мінімального розміру.  
Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.
Спірні правовідносини врегульовані нормами  Податкового кодексу України  в частині відносин, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх прав та обов`язків, компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальності за порушення податкового законодавства, та нормами  Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 р. № 2464-VI (далі – Закон № 2464-VI)   в частині правових та організаційних засад забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умов та порядку його нарахування і сплати та повноважень органу, що здійснює його збір та ведення обліку.
Так, відповідно до підпункту  14.1.226  пункту  14.1  статті  14 Податкового кодексу України  самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою-підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності. Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.
За змістом пункту  14.1.195  пункту  14.1  статті  14 Податкового кодексу  України  працівник - це фізична особа, яка безпосередньо власною працею виконує трудову функцію згідно з укладеним з роботодавцем трудовим договором (контрактом) відповідно до закону.
Згідно із пунктом 2 частини першої  статті 1 Закону України від 5 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»  (далі - Закон № 5076-VI) адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Відповідно до частини третьої  статті 4 Закону № 5076-VI  адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).
Статтею 13 Закону № 5076-VI  визначено, що адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою. Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.
Відповідно до пункту 2 частини першої  статті 1 Закону № 2464-VI  єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
За приписами   статті 2 Закону № 2464-VI  його дія поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим  Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим  Законом  визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.
Згідно з абзацом другим пункту 1 частини першої  статті 4 Закону № 2464-VI  платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.
Пунктом 5 частини першої  статті 4 Закону № 2464-VI  до платників єдиного внеску віднесено також осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.
Відповідно до абзацу першого пункту 1 та пункту 2 частини першої  статті 7 Закону № 2464-VI  (в редакції, чинній з 1 січня 2017 року) єдиний внесок нараховується:
для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої  статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до  Закону України «Про оплату праці», та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами;
для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої  статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Відносини щодо адміністрування єдиного внеску при одночасному перебуванні фізичної особи в трудових відносинах та наявності у неї права на здійснення незалежної професійної діяльності, яку особа фактично не здійснює,  Законом № 2464-VI  не врегульовано.
Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що платниками єдиного соціального внеску є самозайняті особи, зокрема, адвокати, які здійснюють адвокатську діяльність індивідуально. Необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, незалежної професійної адвокатської діяльності індивідуально та отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування ЄСВ. 
Отже, саме дохід особи від такої діяльності є базою для нарахування, проте за будь-яких умов розмір ЄСВ не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць. При цьому, за відсутності бази для нарахування ЄСВ у відповідному звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу законодавство встановлює обов`язок особи самостійно визначити цю базу, але її розмір не може бути меншим за розмір мінімальної заробітної плати.
Таким чином, метою встановлення розміру мінімального страхового внеску та обов`язку сплачувати його незалежно від наявності бази для нарахування є забезпечення у передбачених законодавством випадках мінімального рівня соціального захисту осіб шляхом отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Викладене обумовлює висновок, що, з урахуванням особливостей форми діяльності самозайнятих осіб, саме задля досягнення вищевказаної мети збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування законодавством встановлено обов`язок сплати особами мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу від їх діяльності.
З огляду на предмет спору у цій справі та вищевикладені висновки, шляхом системного тлумачення наведених норм права, суд доходить до висновку, що особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, зокрема адвокатську, вважається самозайнятою особою і зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу    лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем.
Таке правозастосування узгоджується із правовим висновком, викладеним Верховним Судом в постанові від 27.11.2019 р. в справі № 160/3114/19.
Судом встановлено, що борг (недоїмка) за сплати єдиного внеску нарахований  контролюючим органом вимогою № Ф-142560-52 за період з червня 2018 р. по  31 жовтня 2019 р.
Судом встановлено, що в період з 01.10.2018 р.  по 14.06.2019 р. позивач не здійснював незалежну професійну діяльність (адвокатську діяльність), а був найманим працівником,  перебував у трудових відносинах з Політичною партією «Радикальна Партія Олега Ляшка». 
За цей період  роботодавцем сплачено за позивача єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах, визначених законодавством, що не заперечується відповідачем, а докази  отримання позивачем у цей період доходів від провадження адвокатської діяльності індивідуально контролюючим органом суду не надано. 
Наявність у позивача свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю лише посвідчує право адвоката на здійснення професійної діяльності, однак не є доказом здійснення адвокатської діяльності та отримання від такої діяльності доходу.
Не змінює вищенаведеного і факт перебування особи на обліку в органах фіскальної служби, оскільки взяття на облік осіб, в тому числі юридичних або самозайнятих, здійснюється органом доходів і зборів незалежно від наявності обов`язку щодо сплати того чи іншого податку або збору.
Таким чином, оскільки єдиною метою збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, саме прав фізичних осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, то в розумінні  Закону № 2464-VI  позивач є застрахованою особою, і єдиний внесок за нього в період з 01.10.2018 р. по 14.06.2019 р. нараховував та сплачував роботодавець в розмірі не менше мінімального, що виключає обов`язок по сплаті у цей період єдиного внеску позивачем ще і як особою, що має право провадити адвокатську діяльність, проте не отримувала дохід від неї.
Крім цього, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка сформувалась з питань імперативності правила про прийняття рішення на користь платників податків, слідує, що у разі існування неоднозначності у тлумаченні прав та/чи обов`язків платника податків слід віддавати перевагу найбільш сприятливому тлумаченню національного законодавства та приймати рішення на користь платника податків (справи «Серков проти України» (заява №39766/05), «Щокін проти України» (заяви №23759/03 та №37943/06), які відповідно до  ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»  підлягають застосуванню судами як джерела права.
Таким чином, суд визнає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про протиправність вимог в частині нарахування єдиного внеску спірної вимогою за період з 01.10.2018 р. по 14.06.2019 р. в розмірі 6257,93 грн.
Доводи апелянта спростовані приведеними вище висновками суду.
В іншій частині (щодо відмови у задоволенні позовних вимог) судове рішення не оскаржене та не переглядається в апеляційному порядку.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Оскільки предметом позову в цій справі є  рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто ця справа є справою незначної складності у розумінні п. 6 ч. 6 ст. 12 КАС України, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку. 
Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9,   242, 243,   308, 311,  315,   316,   321,   322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд   
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області  на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02.06.2020 р.  в справі № 340/87/20 залишити без задоволення.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02.06.2020 р.  в справі № 340/87/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Кіровоградській  про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 23.09.2020 р. та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.
          Повне судове рішення складено 23.09.2020 р.
   
             Суддя-доповідач                                                                      В.А. Шальєва 

                               суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      Н.А. Олефіренко