Ухвала                                                 
 
02 вересня 2020 року
м. Київ
 
справа № 279/402/20
провадження № 61-5791св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є., 
суддів: Бурлакова С. Ю., Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,            
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , 
відповідач - Публічне акціонерне товариство «Аграрний фонд»,
 
розглянув у судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Аграрний фонд» на постанову Житомирського апеляційного суду від 19 березня 2020 року у складі колегії суддів: Шевчук А. М., Талько О. Б., Коломієць О. С.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Описова частина
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У січні 2020 року  ОСОБА_1  звернуся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Аграрний фонд» (далі - ПАТ «Аграрний фонд») про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення з роботи, поновлення на посаді, виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
 
На обгрунтування позовних вимог зазначив, що 03 серпня 2015 року, відповідно до наказу № 243-к від 31 липня 2015 року по ПАТ «Аграрний фонд» його було прийнято на посаду заступника начальника відділу з фінансово-економічної безпеки відділу по роботі в Житомирській області управління співробітництва з клієнтами СМБ комерційного департаменту ПАТ «Аграрний фонд», про що міститься запис в трудовій книжці.
 
07 листопада 2018 року, відповідно до наказу ПАТ «Аграрний фонд» від 06 листопада 2018 року № 446-к, його було переведено на посаду заступника начальника відділу з фінансово-економічної безпеки відділу у Житомирській області департаменту середнього та малого бізнесу ПАТ «Аграрний фонд». 
 
09 грудня 2019 року його було звільнено із займаної посади, відповідно до частини першої статті 38 КЗпП України, згідно з наказом ПАТ «Аграрний фонд» від                              09 грудня 2019 року № 550-к.
 
Однак, заяви про звільнення за власним бажанням за пунктом першим статті 38 КЗпП України він не подавав і не підписував, а тому вважає своє звільнення незаконним, таким, що грубо порушує його права та не відповідає вимогам чинного законодавства.
 
З урахуванням викладених обставин просив суд визнати незаконним та скасувати наказ відповідача від 09 грудня 2019 року № 550-к в частині звільнення його з посади заступника начальника відділу з фінансово-економічної безпеки відділу у Житомирській області департаменту середнього та малого бізнесу ПАТ «Аграрний фонд» на підставі частини першої статті 38 КЗпП України, поновити його на зазначеній посаді та стягнути середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.
 
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
 
Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 27 січня 2020 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Аграрний фонд» про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення з роботи, поновлення на посаді, виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу передано на розгляд за підсудністю до Солом`янського районного суду м. Києва.
 
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позов було пред`явлено з порушенням правил підсудності, оскільки позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
 
Не погодившись і з такою ухвалою, ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу.
 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Житомирського апеляційного суду від 19 березня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. 
Ухвалу судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від                       27 січня 2020 року скасовано і направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що позови, які виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача. Окрім того апеляційний суд зазначив, що на спірні правовідносини правила виключної підсудності не поширюються.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
У березні  2020 року ПАТ «Аграрний фонд» було подано до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Житомирського апеляційного суду від 19 березня 2020 року, у якій,  посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить суд касаційної інстанції оскаржувану постанову скасувати та направити справу на новий розгляд.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції розглянув справу з обмеженням ПАТ «Аграрний фонд» у можливості реалізувати процесуальні права. Тим самим було порушено принцип рівності сторін і змагальності. 
 
Доводи інших учасників справи
Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу до касаційного суду не направили.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
Ухвалою Верховного Суду від 17 квітня 2020 року відкрито касаційне провадження за поданою касаційною скаргою та витребувано матеріали цивільної справи.
 
14 липня 2020 року матеріали цивільної справи надійшли на адресу Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду від 25 серпня 2020 року справу призначено до судового розгляду.
Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду заслухав суддю-доповідача, перевірив наведені у касаційній скарзі доводи, за результатами чого робить висновок про необхідність закриття касаційного провадження, з таких мотивів.
Згідно з пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства належить забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно з частиною другою статті 352 ЦПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 353цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.
Відповідно до пункту 9 частини першої статті 353 ЦПК України ухвала суду першої інстанції про передачу справи на розгляд іншого суду може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду.
Водночас пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
Отже, ухвала суду про передачу справи на розгляд іншого суду в частині першій статті 389 ЦПК України, яка є спеціальною нормою процесуального права, що регламентує право касаційного оскарження ухвал суду першої інстанції після її перегляду в апеляційному порядку, не зазначена. 
Враховуючи викладене, ухвала Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 27 січня 2020 року (про передачу справи на розгляд іншого суду) не входить до переліку ухвал, які можуть бути предметом оскарження у касаційному порядку.
Таким чином, не може бути предметом перегляду у касаційному порядку й постанова Житомирського апеляційного суду від 19 березня 2020 року, прийнята за результатами апеляційного перегляду ухвали Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 27 січня 2020 року - ухвали, яка не підлягає касаційному  оскарженню (в силу вимог пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України).
Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. 
 Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах Леваж Престасьон Сервіс проти Франції від 23 жовтня 1996 року та Бруалья Гомес де ла Торре проти Іспанії від 19 грудня 1997 року).
Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 15 травня 2019 року у справі                      № 761/10509/17 (провадження № 14-53цс19) сформульовано правову позицію, згідно з якою, якщо касаційна скарга прийнята до провадження суду касаційної інстанції помилково, то у зв`язку з цим касаційне провадження у справі належить закрити. 
Вказана правова позиція підлягає застосуванню судом до процесуальних правовідносин, що виникли під час розгляду цієї касаційної скарги.
Ураховуючи наведене, приймаючи до уваги, що ухвалою Верховного Суду від                       17 квітня 2020 року було відкрито касаційне провадження за поданою касаційною скаргою на судове рішення, яке касаційному оскарженню не підлягає, касаційне провадження за касаційною скаргою ПАТ «Аграрний фонд» на постанову Житомирського апеляційного суду від 19 березня  2020 року у цій справі підлягає закриттю.
Керуючись статтями 260, 353, 389, частиною другою статті 396 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Аграрний фонд» на постанову Житомирського апеляційного суду від 19 березня 2020 року у справі за позовом           ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Аграрний фонд» про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення з роботи, поновлення на посаді, виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
 
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий	М. Є. Червинська  	
Судді:	С. Ю. Бурлаков   А. Ю. Зайцев  	
 	Є. В. Коротенко    В. М. Коротун