ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

23 вересня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/2854/20	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача:  Шальєвої В.А.
суддів:                           Білак С.В., Олефіренко Н.А.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.06.2020 р. (суддя Жукова Є.О.) в справі № 160/2854/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській  області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській  області (далі – ГУ ПФУ) про визнання протиправними дій з відмови у перерахунку розміру пенсії та застосуванні при визначенні розміру пенсії коефіцієнту заробітної плати 2,48448, зобов`язання перерахувати розмір пенсії із застосування коефіцієнту заробітної плати 2,48448, призначити та виплачувати пенсію із застосуванням такого коефіцієнту заробітної плати, починаючи з моменту звернення – 05.02.2019 р., зобов`язання перерахувати розмір пенсії із застосування коефіцієнту страхового стажу 0,53333 з січня 2008 р. по березень 2018 р. включно, здійснити виплати недоотриманого розміру пенсії.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.06.2020 р. позов задоволено частково, визнано дії щодо відмови у перерахунку розміру пенсії ОСОБА_1 протиправними; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати розмір пенсії із застосуванням коефіцієнту заробітної плати - 2,48448 починаючи з 05.02.2019 р.; в  іншій частині позовних вимог  відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення в частині відмови в задоволенні позову про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії із застосування коефіцієнту страхового стажу 0,53333 з січня 2008 р. по березень 2018 р. включно та здійснити виплату недоотриманого розміру пенсії, ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог. Вказує на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи. Вважає безпідставним висновок суду першої інстанції про застосування відповідачем коефіцієнту страхового стажу 0,59100, оскільки відповідачем до квітня 2018 р. застосовувався коефіцієнт 0,49250.
В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення з підстав неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Апелянт вказує, що індивідуальний коефіцієнт з 01.01.2006 р. складав 2, 47620, з 01.01.2008 р. – 2,40083, тому є незрозумілим висновок суду першої інстанції про  зобов`язання відповідача застосувати при розрахунку пенсії позивача індивідуальний коефіцієнт заробітної плати 2, 48448, який ніколи не застосовувався при обчисленні пенсії позивача.  При цьому судом першої інстанції не приведено жодних мотивів в обґрунтування такого висновку. Вважає, що права позивача в питанні обчислення розміру пенсії не порушено, оскільки  пенсія позивача перерахована у максимально можливому розмірі. Коефіцієнт заробітної плати позивача є незмінним з 2008 р. (2,40083).
Позивач у відзиві на апеляційну скаргу відповідача просить залишити рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог без змін, відмовивши у задоволенні апеляційної скарги відповідача.
У відзиві на апеляційну скаргу позивача відповідач просить залишити рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову без змін, відмовивши у задоволенні апеляційної скарги позивача.
Справа судом розглянута  без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Перевіривши  законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить до висновку, що апеляційна скарга позивача не може бути задоволена, а апеляційна скарга відповідача має  бути задоволена частково з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач «з 24.10.2002 р. отримує пенсію за віком по списку № відповідно до  ЗУ «Про пенсійне забезпечення». Загальний стаж зараховано по 22.10.2002 р., що складало 32 р. 10 міс. 07 днів. Розмір пенсії складав 189,20 грн.
В матеріалах справи містяться відомості, що 28.05.2004 р. за заявою ОСОБА_1     Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області проведено перерахунок пенсії з урахуванням стажу роботи вже набутого після призначення пенсії. Загальний стаж зараховано по 31.12.2003 р., що складало 34 р. 16 д.
В матеріалах справи містяться відомості, що 11.01.2006 р. ОСОБА_1 звернувся до Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок пенсії з додаванням стажу та більшого заробітку.
Так, розмір пенсії з 01.01.2006 р. - 937,62 грн.
11.01.2008 р. позивач звернувся до ПФУ із заявою про перерахунок пенсії.
Так, розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2008 р. складав - 1812,50 грн.
З 01.10.2017 р.      ОСОБА_1  перераховано пенсію за 2014, 2015 та 2016 рр., яка складала - 5 239,23 грн.
В березні 2019 р. ПФУ проведено індексацію пенсії ОСОБА_1 . Так, станом на 01.03.2019 р. розмір пенсії  складав 6 058,64 грн.
Судом встановлено, що позивачу заробіток застосовано за період роботи з 01.01.1995 р. по 31.12.1999, коефіцієнт становить - 2,40083».
Привівши норми Кодексу адміністративного судочинства України, Конституції України, Закону України «Про пенсійне забезпечення», Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд першої інстанції  «прийшов до висновку, що дана позовна заява підлягає частковому задоволенню, саме в частині визнання дій щодо відмови у перерахунку розміру пенсії ОСОБА_1 протиправними, та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати розмір пенсії із застосуванням коефіцієнту заробітної плати - 2,48448 починаючи з 05.02.2019 р.».
Суд першої інстанції поставився  критично до відзиву відповідача, оскільки «відповідач застосовуючи коефіцієнт страхового стажу - 0,49250, зменшив його до 0,53333, у зв`язку з чим зменшив і саму суму можливої пенсії при залишенні цього коефіцієнту, тобто допустив звуження змісту та обсягу існуючих прав позивача.
На підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що відповідач при прийняті рішення про відмову в застосуванні коефіцієнту 2,48448 діяв не на підставі, та не у межах повноважень, та не у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.».
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині  зобов`язання відповідача перерахувати розмір пенсії позивачу із застосуванням коефіцієнту страхового стажу - 0,53333 з січня 2008 р. по березень 2018 р. включно та здійснити виплату недотриманого розміру пенсії, суд першої інстанції зазначив, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази звернення позивача до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою щодо перерахунку розміру пенсії  із застосуванням коефіцієнту страхового стажу - 0,53333 з січня 2008 р. по березень 2018 р. включно.
Здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах доводів та вимог апеляційних скарг, суд визнає висновок суду першої інстанції про протиправність незастосування відповідачем при розрахунку пенсії позивача коефіцієнту заробітної плати  2,48448 необґрунтованим, проте визнає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині   зобов`язання відповідача перерахувати розмір пенсії із застосування коефіцієнту страхового стажу 0,53333 з січня 2008 р. по березень 2018 р. включно, здійснити виплати недоотриманого розміру пенсії.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 24.02.2002 р. отримує пенсію за віком за Списком № 1, призначену на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення».
На час призначення пенсії загальний (страховий) стаж склав 32 роки 10 місяців 07 днів.
На підставі заяви позивача 28.05.2004 р. органом Пенсійного фонду проведено перерахунок пенсії відповідно до статті 43 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який набув чинності 01.01.2004 р., з урахуванням стажу роботи, набутого після призначення пенсії, а саме до загального стажу зараховано стаж по 31.12.2003 р., який склав 34 роки 16 днів.
11.01.2006 р. позивач звернувся до органу Пенсійного фонду із заявою про перерахунок пенсії з додаванням стажу та більшого заробітку. Перерахунок пенсії проведено з 01.01.2006 р. При цьому при обчисленні розміру пенсії застосовано індивідуальний коефіцієнт заробітної плати 2,47620, пенсія обчислена із заробітної плати за період з 01.01.1995 р. по 31.12.1999 р. та відомостями персоніфікованого обліку за період з 01.07.2000 р. по 31.12.2005 р. із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2005 рік (735,57 грн.). 
11.01.2008 р. позивач звернувся до органу Пенсійного фонду із заявою про перерахунок пенсії по стажу. Перерахунок пенсії проведено з 01.01.2008 р. При цьому при обчисленні розміру пенсії застосовано індивідуальний коефіцієнт заробітної плати 2,40083,  а також коефіцієнт  страхового стажу 0,59100, пенсія обчислена із заробітної плати за період з 01.01.1995 р. по 31.12.1999 р. та відомостями персоніфікованого обліку за період з 01.07.2000 р. по 31.12.2007 р. із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2007 р. (1197,91 грн.)
З 01.10.2017 р. здійснено перерахунок пенсії позивача із застосування середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено стразові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки (3764,40 грн.), та змінено величину оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%. Відповідачем  при перерахунку пенсії  застосовано  індивідуальний коефіцієнт заробітної плати 2,40083 та коефіцієнт страхового стажу 0,53333. 
В березні 2019 р. проведено індексацію пенсії позивача.
Спірним під час апеляційного перегляду справи, як вказано вище, є наявність підстав для застосування при обчисленні пенсії позивача індивідуального коефіцієнту заробітної плати 2,48448 з 05.02.2019 р. та застосування коефіцієнту страхового стажу 0,53333 з січня 2008 р. по березень 2018 р.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 09.07.2003 р. (далі – Закон № 1058-ІV).
За приписами частин 1 та 2 статті 43 Закону № 1058-ІV, яка регулює питання перерахунку пенсій, призначених до набрання чинності цим Законом, перерахунок пенсій за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років, призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
Для перерахунку пенсій, призначених до набрання чинності цим Законом, враховується заробітна плата (дохід), з якої було раніше обчислено пенсію, за документами, наявними в пенсійній справі, або за вибором пенсіонера - заробітна плата (дохід) за період, передбачений  абзацом першим  частини першої статті 40 цього Закону. При цьому заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається відповідно до  частини другої  статті 40 цього Закону із застосуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за 2002 рік.
Відповідно до частини 1 статті  27 Закону № 1058-ІV розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп  ?  Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до  статті 40  цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до  статті 25  цього Закону.
Згідно з частиною 2 статті 27 Закону № 1058-ІV за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.
При цьому частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчою, ніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, що діяли на день набрання чинності цим Законом.
Розмір пенсії за віком, обчислений за раніше діючим законодавством, підвищується з дня набрання чинності цим Законом до дня її призначення в порядку, передбаченому частинами  першою  та  другою  статті 42 цього Закону.
           Частиною 2 статті 40  Закону № 1058-ІV встановлено, що заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:
Зп = Зс х (Ск : К), де:
Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;
Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки;
Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1  + Кз2  + Кз3  + ... + Кзn  );
К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.
У разі відсутності на день призначення пенсії даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, для визначення середньої заробітної плати (доходу) враховується наявна заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, з наступним перерахунком заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії після отримання даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії.
Коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи за кожний місяць страхового стажу, який враховується при обчисленні пенсії, визначається за формулою: 
Кз = Зв : Зс, де:
Кз - коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи;
Зв - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу);
Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу), а в разі одноразової сплати єдиного внеску відповідно до  частини п`ятої  статті 10 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" - за місяць, в якому укладено договір про добровільну участь.
Сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу), визначається за формулою:
Зв = З + Зд, де:
Зв - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу);
З - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої фактично сплачено страхові внески згідно з цим Законом за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу). У разі якщо сума страхових внесків, сплачена виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), для обчислення пенсії враховується розмір мінімальної заробітної плати;
Зд - сума заробітної плати (доходу) або з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, застрахованої особи, розрахована виходячи із передбаченої  частиною третьою  статті 24 цього Закону доплати, за місяць, за який визначається коефіцієнт заробітної плати (доходу) або з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, і яка визначається за формулою:

Д - сума доплати, здійснена відповідно до  частини третьої  статті 24 цього Закону, або додаткових сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати;
Т - розмір страхового внеску до солідарної системи у відповідному місяці.
Абзацом 3 частини 1 статті 40 Закону № 1058-ІV визначено, що  за вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з  абзацом третім  частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за особою з інвалідністю I групи або дитиною з інвалідністю віком до 16 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року, а також періоди, коли особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до  пунктів  7,  8,  9  і  14  статті 11 цього Закону. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців.
Судом встановлено, що відповідачем при обчисленні розміру пенсії позивача застосовано індивідуальний коефіцієнт заробітку 2,40083, який обчислено, виходячи із суми коефіцієнтів (за вирахуванням 16 місяців з 01.03.1996 р. по 30.06.1997 р., в яких коефіцієнти є нижчими), яка поділена на їх кількість (321,71115 : 134 місяці).
Такий розрахунок відповідає приписам   частини 2 статті 40  Закону № 1058-ІV.
Суд зазначає, що як позивачем, так й судом першої інстанції, який підтримав в цій частині позицію позивача, жодним чином не обґрунтовано право позивача на застосування при обчисленні пенсії індивідуального коефіцієнту заробітної плати в розмірі 2,48448.
При цьому відповідачем належними доказами, а саме відповідними матеріалами пенсії справи (розпорядженням про перерахунок пенсії) доведено, що індивідуальний коефіцієнт заробітної плати в розмірі 2,48448 ніколи не застосовувався при визначенні розміру пенсії позивача.
Судом внаслідок дослідження матеріалів пенсійної справи  не встановлено наявність підстав для застосування такого індивідуального коефіцієнту заробітної плати.
Враховуючи зазначене, суд визнає необґрунтованим висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позову.
Разом з тим, суд визнає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог про зобов`язання відповідача перерахувати розмір пенсії із застосування коефіцієнту страхового стажу 0,53333 з січня 2008 р. по березень 2018 р. включно, здійснити виплати недоотриманого розміру пенсії.
Судом внаслідок дослідження копій матеріалів пенсійної справи, доданих відповідачем до відзиву на позовну заяву,  встановлено, що з січня 2008 р. по 30.09.2017 р. відповідачем при розрахунку розміру пенсії позивача застосовано  коефіцієнт страхового стажу 0,59100, а з жовтня 2017 р. – коефіцієнт страхового стажу 0,53333.
Доводи позивача про застосування  відповідачем до квітня 2018 р. коефіцієнту страхового стажу 0,49250 є безпідставними та не підтвердженими належними доказами, тому судом не встановлено підстав для задоволення апеляційної скарги позивача, скасування рішення та задоволення вимог позивача в цій частині.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що  висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції та які стосуються питання застосування індивідуального коефіцієнту заробітної плати, не відповідають  обставинам справи, судом першої інстанції неправильно застосовано в цій частині норми матеріального права та порушено норми процесуального права,  що є підставою  для скасування рішення суду першої інстанції в цій частині та ухвалення нового рішення.
Оскільки предметом позову в цій справі є  дії (рішення) суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, тобто ця справа є справою незначної складності у розумінні п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку. 
Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9,   242, 243,   308,   311, 315, 316,   317, 321,   322, 325  Кодексу адміністративного судочинства України, суд   
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.06.2020 р.  в справі № 160/2854/20 залишити без задоволення.
Апеляційній скаргу Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.06.2020 р.  в справі № 160/2854/20 задовольнити.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.06.2020 р.  в справі № 160/2854/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській  області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії скасувати в частині задоволених позовних вимог.
Ухвалити в цій частині нове рішення.
В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській  області про визнання протиправними дій з відмови у перерахунку розміру пенсії та застосуванні при визначенні розміру пенсії коефіцієнту заробітної плати 2,48448, зобов`язання перерахувати розмір пенсії із застосування коефіцієнту заробітної плати 2,48448, призначити та виплачувати пенсію із застосуванням такого коефіцієнту заробітної плати, починаючи з моменту звернення – 05.02.2019 р., відмовити.
В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.06.2020 р.  в справі № 160/2854/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській  області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 23.09.2020 р. та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.
          Повне судове рішення складено 23.09.2020 р.
   
             Суддя-доповідач                                                                      В.А. Шальєва 

                               суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      Н.А. Олефіренко