ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2020 року		Справа № 464/541/20 пров. № А/857/7798/20	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
судді-доповідач – Качмара В.Я.,
суддів – Курильця А.Р. Старунського Д.М.,
при секретарі судового засідання – Ратушній М.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Львівській області на рішення Сихівського районного суду міста Львова від 2 червня 2020 року (суддя Рудаков І.П., м.Львів, повний текст складено 2 червня 2020 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Львівській області про визнання протиправною і скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, - 

ВСТАНОВИВ:

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Держпраці у Львівській області (далі – Головне управління) у якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення від 05.12.2019 серія ЛВ №13/067/1346-1346 (далі – Постанова).
Рішенням Сихівського районного суду міста Львова від 2 червня 2020 року позов задоволено частково. Постанову скасовано. У частині позовної вимоги про визнання протиправною Постанови відмовлено.
Не погодившись із ухваленим рішенням, в частині задоволених позовних вимог, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, у відповідній частині та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. 
В доводах апеляційної скарги наводячи окремі обставини справи та норми матеріального права вказує, що позивачем допущено до експлуатації без періодичного технічного огляду підйомники автомобільних транспортних засобів у кількості 12 одиниць, що є порушенням  відповідних вимог «Правил охорони праці на автомобільному транспорті» затверджених Наказ Міністерства надзвичайних ситуацій України (далі – МНС) 09.07.2012  №964 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України (далі – МЮУ) 01.08.2012 за №1299/21611; далі – Правила). Спірні підйомники введені у експлуатацію у період з 2005 по 2009 роки, підлягають періодичній перевірці один раз на півтора року, такі обставини позивачем не було підтверджено, а відтак станом на 2019 рік (момент проведення перевірки) жоден із них не пройшов технічного огляду. 
Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подав.
Разом з тим, від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на інший час у зв`язку із карантинними обмеженнями, що введені на території України відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11.03.2020 №211.
Розглянувши вказане клопотання, суд апеляційної інстанції вважає, що таке не підлягає задоволенню, оскільки поверхневі та загальні покликання на умови карантину зі сторони суб`єкта владних повноважень (апелянта) не можуть вважатися достатньою підставою для відкладення розгляду справи. Також рекомендація Ради суддів України (лист від 16.03.2020 №9-рс-186/20) не вказує на припинення судами розгляду справ, а лише встановлює особливий режим судів України, який включає в себе, зокрема, розгляд справ в режимі відеоконференції, по можливості здійснення розгляду справи без участі сторін, в порядку письмового провадження, рекомендацію учасникам судових засідань подавати до суду заяви про розгляд справи у їхній відсутності за наявними у справі матеріалами.
Про дату, час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений завчасно (04.08.2020), у порядку визначеному статтею 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС) проте ними не було вжито будь-яких заходів для участі в розгляді справи, зокрема, не заявлено клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції.
Також відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність в судовому засіданні учасників справи (їх представників), а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін (їх представників). Водночас, будь-яких нових доказів або обставин по справі останнім не наведено, клопотань про їх витребування/долучення тощо останнім не заявлено.
В протилежному випадку відкладення розгляду справи без пошуку реальних можливостей здійснювати правосуддя в умовах карантину може бути розцінено як самоусунення від виконання обов`язку по здійсненню розгляду справи.
Додатково суд апеляційної інстанції враховує, що відповідно до частини п`ятої статті 44 КАС учасники справи зобов`язані: 1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; 2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; 3) з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; 4) подавати наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; 5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; 6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; 7) виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки суду, а й учасників справи.
Так, Європейський суд з прав людини (далі – Суд) в рішенні від 07.07.1989р. у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. 
У випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку Суду, є доцільнішим, ніж усні слухання; розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Частково задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що інженером не було допущено експлуатацію підйомників, що встановлено інспектором відповідача, що не призвело до порушення вимог Правил та накладення адміністративного стягнення у відповідності до статті 93 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП).
Такі висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з неправильним тлумаченням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права, з таких міркувань.
Відповідно до частини першої статті 308 КАС суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
В частині щодо відмови у задоволенні позовних вимог, рішення суду першої інстанції фактично не оскаржується, тому суд апеляційної інстанції не має права робити правові висновки щодо цієї частини судового рішення.
Апеляційним судом, з врахуванням встановленого судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 05.12.2019 Головним управлінням проведено планову перевірку Товариства з обмеженою відповідальність «НІКО-ЗАХІД» (далі – ТОВ) та виявлено ряд порушень законодавчих та нормативно-правових актів з охорони праці та промислової безпеки, які викладені у акті перевірки суб`єкта господарювання (виробничого об`єкта) від 05.12.2019 №13/01/067/1264 (далі – Акт; а.с.3-11).
Відповідно до пункту 25 цього Акта виявлено наступне порушення: не проведено періодичного технічного огляду підйомників в кількості 12 одиниць, а саме серійний № №№032104, 032127, 032178, 032210, 092306, 092316, 092317, 092721, 092725, 092746, 0921566, 0970062 (далі – Підйомники) відповідно, що є порушенням глави 8, розділу 2, пункту 2.17 НПАОП 0.00-.1.62-12 Правил.
У зв`язку із виявленням саме цього порушення, інспектором відповідача складено протокол про адміністративне правопорушення від 05.12.2019 серії ЛВ №13/067/1346 відносно інженера станції технічного обслуговування (далі – СТО) ТОВ ОСОБА_1 , який допустив до експлуатації спірні підйомники без періодичного технічного огляду (а.с.12).
05.12.2019 головним державним інспектором Головного управління Кокотко О. В. винесено Постанову відповідно до якої встановлено, що ОСОБА_1 , будучи інженером СТО ТОВ, допустив до експлуатації без періодичного технічного огляду Підйомники у кількості 12 одиниць, чим порушив главу 8, розділу 2, пункту 2.17 НПАОП 0.00-.1.62-12 Правил, внаслідок чого вчинив адміністративне правопорушення передбачене статтею 93 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн (а.с.13).
Відповідно до статті 9 КУпАП (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно статті 93 КУпАП порушення вимог законодавчих та інших нормативних актів з безпечного ведення робіт у галузях промисловості та на об`єктах, підконтрольних центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, - тягне за собою накладення штрафу на працівників і на посадових осіб підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
У підпункті 2.1 пункту 2 розділу 8 Правил (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) визначено, що вимоги цієї глави поширюються на стаціонарні (закріплювані на місці експлуатації), пересувні (оснащені колесами, роликами тощо з метою пересування з одного місця експлуатації на інше) та переміщувані (без закріплення на місці експлуатації з можливістю транспортування) підйомники, що не призначені для підіймання людей, призначенням яких є підіймання автомобільних транспортних засобів з метою огляду та виконання робіт на них або під ними. Також вимоги цієї глави розповсюджуються на підйомники з коротким робочим ходом пiдiймання не бiльше 500 мм, якi не призначенi для забезпечення можливостi проведення робiт пiд пiднятим автомобільним транспортним засобом.
Згідно вимог підпункту 2.15 пункту 2 розділу 8 Правил підйомники підлягають первинному, періодичному та позачерговому технічним оглядам відповідно до вимог «Порядку проведення огляду, випробування та експертного обстеження (технічного діагностування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 №687 (далі - Порядок).
Підпунктом 2.17 пункту 2 розділу 8 Правил передбачено, що періодичному технічному огляду підлягають підйомники, що перебувають в експлуатації: до закінчення строку служби (граничного строку експлуатації) підйомника, установленого експлуатаційними документами виробника або організаційно-методичними документами щодо проведення експертного обстеження цих підйомників, повному технічному огляду - не рідше одного разу на три роки, частковому технічному огляду - не рідше одного разу на 12 місяців; після закінчення строку служби (граничного строку експлуатації) підйомника в межах продовжуваного строку безпечної експлуатації в терміни, установлені регламентом технічних оглядів на продовжуваний строк безпечної експлуатації, розробленим відповідно до вимог Порядку, уповноваженою організацією після проведення нею позачергового технічного огляду.
Технічний огляд має проводитися відповідно до вимог організаційно-методичних документів, розроблених з урахуванням вимог документації з експлуатації підйомника і Порядку. За відсутності в документації таких вимог організаційно-методичні документи розроблюються з урахуванням вимог цих Правил. Технічний огляд має проводитися за участю працівника, відповідального за технічний стан підйомників (підпункт 2.19 пункту 2 розділу 8 Правил).
Пунктом 2 Порядку визначено, що технічний огляд - комплекс робіт з контролю технічного стану, що здійснюється переважно з використанням органолептичних методів і засобів вимірювальної техніки, номенклатуру яких встановлено організаційно-методичними документами, та випробування устатковання (повний технічний огляд) або тільки з огляду (частковий технічний огляд), що проводяться у строк, у випадках та в обсязі, визначених нормативно-правовими актами з охорони праці, організаційно-методичними та експлуатаційними документами.
Періодичний (черговий) і позачерговий технічний огляд проводиться у строки, що встановлені нормативно-правовими актами з охорони праці та експлуатаційними документами виробника (пункт 8 Правил).
Відповідно до пункту 2.2.2 розділу 2 Паспорту на виріб гідравлічного автопідйомника типу АМІ (модель спірних Підйомників) 3.0 STANDART, періодичні випробування повинні проводитись не рідше одного разу в 1,5 року, з метою оцінки відповідностей підйомника правилам. Періодичне випробування організовує і проводить підприємство, яке експлуатує підйомник.
Згідно пункту 2.1 Посадової інструкції інженера СТО ТОВ від 15.12.2017 інженер СТО забезпечує безперебійну, технічно-правильну експлуатацію та надійну роботу приладів і устаткування, підвищення її змінності, утримання в робочому стані. Також пунктом 2.9  цієї інструкції передбачено, що інженер СТО забезпечує контроль за якістю робіт з монтажу обладнання, здійснює технічний нагляд підіймальних механізмів.
Враховуючи вище наведені норми суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими доводи скаржника про те, що вимоги розділу 8 Правил поширюються на підйомники, що не призначені для підіймання людей, призначенням яких є підіймання автомобільних транспортних засобів з метою огляду та виконання робіт на них або під ними.
З матеріалів справи видно та на це вказує суд першої інстанції, що спірні Підйомники в кількості 12 одиниць стосується автомобільних підйомників.
Разом з тим, суд покликаючись на те, що «Підйомник – це вантажопідіймальна машина циклічної дії, що призначена для переміщення працівників з інструментами та матеріалами в робочу позицію і проведення там робіт з робочої платформи», дійшов висновку, що вимоги розділу 8 Правил не розповсюджуються на підйомники, що призначені для підіймання людей і саме щодо не проведення технічного огляду відносно таких підйомників позивач притягнутий до відповідальності. Вказані висновки суду ґрунтуються на роз`ясненнях вимог Правил, наданих Державною службою гірничого нагляду та промислової безпеки України, наданих у листі від 02.12.2013 №11990/0/7.2-7/6/13 про інший тип підіймальних механізмів у Правилах будови і безпечної експлуатації підйомників, затвердженому наказом Держнаглядохоронпраці 08.12.2003 №232 та зареєстрованому в МЮУ 30.12.2003 за №1262/8583.
Проте, такі твердження суду першої інстанції є помилковими, свідчать про переоцінку судом фактичних обставин справи, і неправильне тлумачення норм матеріального права.
З огляду на викладене, вимоги апеляційної скарги є підставними та підлягають задоволенню.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З огляду на зазначене, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права (неправильне тлумачення), що призвело до безпідставного задоволення позову у відповідній частині, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 271, 272, 286,308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС, суд, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Львівській області задовольнити.
Рішення Сихівського районного суду міста Львова від 2 червня 2020 року щодо задоволення позову про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 05 грудня 2019 року серії ЛВ №13/067/1346-1346 скасувати та прийняти постанову, якою у задоволенні позову в цій частині відмовити.
В решті рішення Сихівського районного суду міста Львова від 2 червня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач	 	В. Я. Качмар 	
судді	 	А. Р. Курилець 	
 	 	Д. М. Старунський