КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                                               
справа № 753/4617/20                                                Головуючий у 1 інстанції: Коренюк А.М.
провадження № 22-ц/824/9365/2020                                          Суддя-доповідач: Олійник В.І.
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
09 вересня 2020 року                                                                                 м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:
Судді-доповідача: Олійника В.І., 
суддів: Кулікової С.В., Желепи О.В.,
при секретарі Бондаренко І.С.,   
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 21 травня 2020 року про залишення заяви без розгляду у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіталл Кривий Ріг» про стягнення компенсації за оренду житла за трудовим договором, -
 
в с т а н о в и в :
 
            У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до ПАТ «АрселорМіталл Кривий Ріг» з позовом про стягнення компенсації за оренду житла за трудовим договором.
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 21 травня 2020 року позов залишено без розгляду з підстав, передбачених п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 з підстав порушення судом норм процесуального права ставиться питання про скасування ухвали та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направили.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав. 
Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності
Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:
1) керує ходом судового процесу;
2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;
3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;
4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;
5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, який належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання, повторно (вдруге поспіль) не з'явився до суду, не підтримавши вимоги в судовому засіданні, і від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, а його нез`явлення перешкоджає розгляду такої справи, що є підставою для залишення цього позову без розгляду.
З таким висновком суду колегія суддів погодитися не може, враховуючи наступне.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.  Конституція України має найвищу юридичну силу.
У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).
За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа не може бути безпідставно позбавлена права на захист свого порушеного права, оскільки це буде порушенням права, передбаченого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.
Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, наданих сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.
Так, у справі «Bellet v. France» Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.
Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.
Україна, як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.
Встановлено, що у березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом.
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 30 березня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду на 28 квітня 2020 року на 11 год. 30 хв., про що було повідомлено відповідача (а.с.106).
Судом встановлено, що 27 квітня 2020 року до Дарницького районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи на інший для суду день, але не раніше ніж припинення строку дії карантину на території України (а.с.107).
В судове засідання 28 квітня 2020 року сторони не з'явились і справу було відкладено на 21 травня 2020 року на 14 год. 00 хв., про що повідомлено учасників судового процесу (а.с.109. 110, 128, 129).
20 травня 2020 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшла заява ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи на інший для суду день (а.с.130).
Таким чином, ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про судові засідання 28 квітня 2020 року та 21 травня 2020 року.
Разом з тим, судом першої інстанції вирішуючи питання про залишення позову без розгляду не враховано наступного.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 від 12 березня 2020 року на всій території України встановлено карантин.
Отже, посилання позивача на те, що він не з`явився в судове засідання 28 квітня 2020 року та 21 травня 2020 року у зв`язку із встановленням карантину на всій території України, свідчать про поважність причин неявки в судові засідання.
Обставини щодо встановлення карантину, обмеження в користуванні громадським транспортом були відомі суду і повинні були бути враховані під час вирішення питання про наявність підстав для залишення позову без розгляду.
Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року»,  визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.  
Враховуючи запровадження карантинних заходів та обмеження в користуванні громадським транспортом, суд першої інстанції, залишивши позов без розгляду, порушив право позивача на справедливий розгляд його справи судом.
За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції відповідно до вимог ст.379 ЦПК України, оскільки ухвала, що перешкоджає подальшому провадженню, постановлена з порушенням норм процесуального права.
Відповідно до ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:
1)      неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2)      недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;
3)      невідповідність висновків суду обставинам справи;
4)                 порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Враховуючи, що при постановленні ухвали про залишення позову без розгляду судом першої інстанції були порушені норми процесуального права та здійснено перешкоди позивачу у доступі до правосуддя, так як не були враховані особливі обставини, які склалися в Україні у зв`язку із запровадженням карантину від 12 березня 2020 року, колегія суддів скасовує ухвалу суду з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
 
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.367, 374, 379, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів, - 
п о с т а н о в и л а :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  задовольнити.
Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 21 травня 2020 року про залишення заяви без розгляду скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст постанови складено 10 вересня 2020 року.

Суддя-доповідач:  

Судді: