П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/3560/19 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Блонський В.К.  
Суддя-доповідач -  Сторчак В. Ю.   
02 липня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Сторчака В. Ю. 
суддів:  Граб Л.С.  Іваненко Т.В. , 

розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 лютого 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області,  третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державне підприємство "Новатор" про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області,  третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Державне підприємство "Новатор" з наступними позовними вимогами:
- визнати протиправним та скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 18.04.2019 року № 2806;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити нарахування та виплату нарахування та виплату пенсії за віком на пільгових умовах з 08.04.2019 року, зарахувавши  до стажу роботи, що дає право на її призначення період навчання в технічному училищі № 4 з 01.09.1977 року по 15.07.1980 року, службу в армії з 15.12.1980 року по 09.11.1982 року, період роботи регулювальником радіоапаратури Вінницького заводу "Термінал" з 15.08.1980 року по 11.12.1980 року, період роботи в Хмельницькому радіотехнічному заводі імені 25 з`їзду партії з 20.12.1982 року по 21.08.1992 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 08.04.2019 року він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та надав необхідні документи. Однак, позивачу відмовлено у призначенні пільгової пенсії, у зв`язку із відсутністю довідок про уточнюючий характер роботи.
Також позивача повідомлено про те, що йому відмовлено у зарахуванні до пільгового стажу такі періоди роботи, а саме: з 01.09.1977 по 15.07.1980 року, з 15.08.1980 по 11.12.1980 року, з 15.12.1980 року по 09.11.1982 року, з 20.12.1982 року по 21.08.1992 року.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 лютого 2020 року      адміністративний позов задоволено повністю, а саме:
- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 18.04.2019 року № 2806 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком № 2 згідно пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженого Кабінетом Міністрів України, період навчання в технічному училищі № 4 м. Кам`янець-Подільський Хмельницької області з 01.09.1977 року по 15.07.1980 року, службу в Збройних Силах СРСР з 15.12.1980 року по 09.11.1982 року, період роботи регулювальника радіоапаратури Вінницького заводу "Термінал" з 15.08.1980 року по 11.12.1980 року, період роботи в Хмельницькому радіотехнічному заводі імені 25 з`їзду партії з 20.12.1982 року по 21.08.1992 року;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України з 08.04.2019 року.
Не погодившись із прийнятим рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати у зв"язку з порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення. З підстав викладених в апеляційній скарзі, апелянт просить прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зокрема, на переконання пенсійного органу, у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 позивачу  відмовлено у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи, тому у діях пенсійного органу відсутня будь - яка протиправність.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог ст. 311 КАС України.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 у період з 01.09.1977 року по 15.07.1980 року проходив навчання у Кам`янець-Подільському ПТУ №4, 15.08.1980 року зарахований регулювальником радіоапаратури 4 розряду Вінницького заводу "Термінал", 11.12.1980 року звільнений із займаної посади; з 15.12.1980 року по 09.11.1982 року проходив службу в Радянській Армії (що підтверджується також копією військового квитка НК НОМЕР_2 ), 20.12.1982 року прийнятий на посаду регулювальника в цех №23 Хмельницького радіотехнічного заводу імені 25 з`їзду партії, 15.02.1985 року присвоєно п`ятий розряд регулювальника, 16.07.1986 року переведено на посаду регулювальника радіоапаратури, 01.10.1988 року переведений на посаду регулювальника РЕА і приладів, 10.09.1992 року переведено на посаду регулювальника РЕА та приладів, 24.06.1993 року звільнений із займаної посади, з 01.07.1993 року по 23.08.2000 року працював на посадах Хмельницької обласної дирекції АКБ "Укрсоцбанк".
08.04.2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії на пільгових умовах відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Листом від  24.04.2019 року №13881/03 позивача повідомлено, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 18.04.2019 року №2806 позивачу відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком №2 згідно пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу. Тривалість страхового стажу позивача становить 26 років 02 місяці 16 днів.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача є обгрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки суд визнав протиправними дії відповідача щодо відмови у зарахуванні до пільгового стажу позивача періодів роботи з 01.09.1978 року по 15.07.1980 року, з 15.12.1980 року по 09.11.1982 року, з 15.08.1980 року по 11.12.1980 року,  з 20.12.1982 року по 21.08.1992 року, відповідно з врахуванням даних періодів, пільговий стаж роботи позивача на момент звернення до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії становить більше 12 років 6 місяців.
Зважаючи на викладене суд прийшов до висновку що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 18.04.2019 року № 2806 про відмову позивачу в призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком № 2 згідно пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" є протиправним, а тому, оскільки позивач станом час звернення до пенсійного органу досягнув 57 років та має загальний стаж роботи понад 26 років, з них більше 12 років 6 місяців він пропрацював на посадах визначених Списками №2, суд вважає необхідним зобов`язати пенсійний орган призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України з 08.04.2019 року, дати звернення із заявою про призначення пенсії.
Колегія суддів, за результатом апеляційного розгляду справи, погоджується з висновками Хмельницького окружного адміністративного суду. Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, апеляційний суд враховує наступне.
Відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ від 05.11.1991, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.
Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 (далі - Порядок №383), при  визначенні  права  на  пенсію  за віком на пільгових умовах  застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.
До пільгового  стажу  зараховується весь період роботи на відповідних посадах  або  за  професіями  незалежно  від  дати  їх внесення до Списків  за умови підтвердження документами відповідних умов праці за  час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації  робочих місць за умовами праці після 21.08.92.
З аналізу зазначених норм слідує, що однією із умов зарахування до пільгового стажу певного періоду роботи на відповідній посаді або за професією є включення цієї посади або професії до списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що діяли в період такої роботи.
Вимоги щодо обов`язкового підтвердження документами умов праці до 21 серпня 1992 року та проведення атестації після цієї дати є похідними від основної умови про внесення цієї професії до діючих списків.
Судом встановлено, що у періоди роботи позивача з 15.08.1980 року по 11.12.1980 року на посаді регулювальника радіоапаратури Вінницького заводу "Термінал" та з 20.12.1982 року по 21.08.1992 року регулювальником радіоапаратури у Хмельницькому радіотехнічному заводі імені 25 з`їзду партії, діяли Списки №1, 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджені: постановою Ради Міністрів СССР від 22.08.1956 №1173 року Про затвердження списків виробництв, цехів, професій та посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах; постановою Кабінету Міністрів СССР від 26.01.1991 №10 Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад та показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення
Зазначеними постановами розділами "Общие профессии" передбачено посади "Рабочие и   инженерно-технические   работники,   занятые   на установках УКВ и УВЧ и на работах с применением УКВ и УВЧ" та "Рабочие и специалисты,  постоянно  занятые  на работах с источниками УКВ,  УВЧ, СВЧ излучений, выполнение которых требует обязательного применения средств индивидуальной защиты  от этих излучений".
Таким чином, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що посада регулювальника апаратури відноситься до загальних професій  списків №2 чинних на момент роботи позивача  у період з 15.08.1980 року по 11.12.1980 року та з 20.12.1982 року по 21.08.1992 року.
При цьому, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться в Списку №2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці після 21.08.1992 року, яке полягає у наявності результатів атестації робочого місця за умовами праці.
Відповідно до пункту 4.5 Порядку №383 якщо атестація  з  21.08.92  не  проводилася  чи  за результатами атестації, вперше проведеної після 21.08.97, право не підтвердилось, до  пільгового  стажу  зараховується  лише  період роботи із шкідливими  умовами  праці  на  даному  підприємстві,  в установі  чи  організації  до  21.08.92 включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць. У такому ж порядку зараховується  пільговий  стаж,  якщо  за результатами атестації,  вперше проведеної до 21.08.97,  право  на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.
Відповідно до наказу ДВО "Новатор" №151 від 21.06.2000 року "Про затвердження результатів атестації робочих місць за умовами праці" вбачається, що в січні 1999 року на даному підприємстві було проведено атестацію робочих місць, при цьому за результатами проведення атестації затверджено перелік робочих місць, виробництв, професій і посад працівників, яким не підтверджено право на призначення пільгового пенсійного забезпечення відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", до якого включено зокрема і посаду регулювальника РЕА та приладів НВЧ.
Таким чином, оскільки атестація на ДП "Новатор" вперше проведена у 1999 році та право на призначення пільгового пенсійного забезпечення за посадою, яку займав позивач не підтвердилось, відповідно до пункту 4.5 Порядку №383 до  пільгового  стажу  позивача підлягає зарахуванню лише  період роботи із шкідливими  умовами  праці  на  даному  підприємстві,  в установі  чи  організації  до  21.08.92 включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць.
Основним документом, що підтверджує стаж роботи, відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктами 3, 20 порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про   їх   виконання   та   інші   документи,   які містять відомості про періоди роботи. Коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових   умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Таким чином, необхідність підтвердження трудового стажу уточнюючими довідками, первинними документами, виникає виключно у випадку відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Судом встановлено, що згідно записів копії трудової книжки позивача наявної в матеріалах справи позивач у період з 15.08.1980 року по 11.12.1980 року на посаді регулювальника радіоапаратури Вінницького заводу "Термінал" та з 20.12.1982 року по 21.08.1992 року на посаді регулювальника в Хмельницького радіотехнічного заводу імені 25 з`їзду партії.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про трудові книжки працівників" від 27 квітня 1993 року № 301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. При цьому, суд першої інстанції вірно зауважив, що недотримання роботодавцем правил ведення трудової книжки не може мати негативні наслідки для особи (позивача) та не може впливати на його особисті права, в тому числі на пенсійне забезпечення.
Таким чином, оскільки періоди трудового стажу позивача з 15.08.1980 року по 11.12.1980 року, та з 20.12.1982 року по 21.08.1992 року належним чином підтверджені записами у трудової книжки позивача, внесеними відповідно до вимог трудового законодавства, відсутність первинних документів не може бути наслідком позбавлення позивача права на призначення пенсії на пільгових умовах, за наявності у нього необхідного пільгового стажу, що підтверджений записами трудової книжки.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що відповідач протиправно не зарахував позивачу періоди роботи з позивача з 15.08.1980 року по 11.12.1980 року та з 20.12.1982 року по 21.08.1992 року до стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Щодо зарахування до пільгового стажу позивача періоду навчання в Кам`янець-Подільському ПТУ №4, суд апеляційної інстанції враховує наступне.
Статтею 38 Закону України "Про професійну (професійно-технічну) освіту" встановлено, що час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.
Згідно запису копії трудової книжки позивач по 15.07.1980 року проходив навчання в Кам`янець-Подільському ПТУ №4 та 15.08.1980 року зарахований на посаду регулювальника радіоапаратури Вінницького заводу "Термінал".
Таким чином, враховуючи, що судом визнано протиправною відмову відповідача у зарахуванні до пільгового стажу позивача періоду роботи 15.08.1980 року по 11.12.1980 року та беручи до уваги, що перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців, період навчання позивача в Кам`янець-Подільському ПТУ №4 підлягає зарахуванню до пільгового стажу.
Щодо зарахування до пільгового стажу позивача періоду служби в армії, частиною 1 статті 2 Закону України  "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ, встановлено, що час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Судом встановлено, що на момент призову на військову службу позивач працював регулювальником радіоапаратури Вінницького заводу "Термінал", а тому, оскільки судом визнано протиправними дії відповідача щодо незарахування до пільгового стажу позивача періоду роботи з 15.08.1980 року по 11.12.1980 року на посаді регулювальника радіоапаратури Вінницького заводу "Термінал", період проходження строкової військової служби з 15.12.1980 року по 09.11.1982 року підлягає зарахуванню позивачу до спеціального стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Право на пенсію на пільгових умовах за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право чоловіки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 12 років та 6 місяців на зазначених роботах.
За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років у чоловіків.
Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці 12 років 6 місяців, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування": чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.
Таким чином, як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується під час апеляційного розгляду, станом на 08.04.2019 року, дату звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії, позивачу виповнилось 57 років, за розрахунком пенсійного органу його загальний страховий стаж складає 26 років 02 місяці 16 день.
Враховуючи зазначене, а також те, що судом визнано протиправними дії відповідача щодо відмови у зарахуванні до пільгового стажу позивача періодів роботи з 01.09.1978 року по 15.07.1980 року, з 15.12.1980 року по 09.11.1982 року, з 15.08.1980 року по 11.12.1980 року,  з 20.12.1982 року по 21.08.1992 року, відповідно з врахуванням даних періодів, пільговий стаж роботи позивача на момент звернення до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії становить більше 12 років 6 місяців, позивач має право на призначення пільгової пенсії із зменшенням пенсійного віку.
Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що рішення  Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 18.04.2019 року № 2806 про відмову позивачу в призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком № 2 згідно пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" є протиправним.
Отже, за результатом апеляційного розгляду справи колегія суддів підтримує позицію суду першої інстанції, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій  області у спірних правовідносинах, що виникли між сторонами не відповідають критеріям, які наведені у ч. 2 ст. 2 КАС України.
В свою чергу, доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових, переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.
Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Апеляційний суд вважає, що Хмельницький окружний адміністративний суд не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а  рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 лютого 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.
          
Головуючий	 	 	Сторчак В. Ю.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Граб Л.С.    Іваненко Т.В.