ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2020 року 
м. Київ
справа № 826/2596/17
адміністративне провадження № К/9901/4871/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Олендера І.Я.,
суддів: Гончарової І.А.,  Ханової  Р.Ф., 
 
розглянувши у письмовому провадженні як суд касаційної інстанції справу за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві   про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, провадження у якій відкрито за касаційною скаргою Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві  на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2019 року (суддя-доповідач Федотов І.В., судді: Сорочко Є.О., Ганечко О.М.) у справі №826/2596/17, 

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

1. У лютому 2017 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі - відповідач, контролюючий орган), у якому просила визнати  протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 22.09.2016 №0004081306 та №0004091306.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

2. Окружний адміністративний суд міста Києва у порядку письмового провадження ухвалив постанову від 04.12.2017 про задоволення позовних вимог. Визнав протиправними та скасував податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 22.09.2016 №0004081306 та №0004091306. Ухвалив стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір в сумі 8000 (вісім тисяч) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві.

Копію постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.12.2017 отримано представником відповідача 13.12.2017 про що свідчить результат електронного пошуку поштових відправлень на офіційному сайті Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» (www.ukrposhta.com) наявний в матеріалах адміністративної справи.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції про задоволення позову, відповідач 22.12.2017, тобто в межах строку на апеляційне оскарження, оскаржив його в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду.

Київський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 04.01.2018 подану відповідачем апеляційну скаргу залишив без руху з підстав її невідповідності вимогам статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України  (в редакції, чинній з 15.12.2017) - ненадання документа про сплату судового збору, та встановив заявнику десятиденний строку з моменту отримання копії цієї ухвали для усунення виявлених судом недоліків.

За клопотанням контролюючого органу, строк для усунення недоліків поданої ним апеляційної скарги ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 30.01.2018 продовжувався до 13.02.2018.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.02.2018 подану Державною податковою інспекцією в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві апеляційну скаргу на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.12.2017 у справі №826/2596/17 повернуто заявнику, у зв`язку невиконання вимог ухвали від 04.01.2018, які стали підставою для залишення апеляційної скарги буз руху.

За результатами звернення Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві 01.03.2018 вдруге з апеляційною скаргою, ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26.03.2018 подану ним апеляційну скаргу залишено без руху з підстав її невідповідності вимогам статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України  - ненадання документа про сплату судового збору, з встановленням заявнику п`ятиденного строку з моменту отримання копії цієї ухвали для усунення виявлених судом недоліків.

За клопотанням апелянта, строк для усунення недоліків поданої ним апеляційної скарги ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 06.04.2018 продовжувався до 23.04.2018.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 25.04.2018 подану Державною податковою інспекцією в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві апеляційну скаргу на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.12.2017 у справі №826/2596/17 повернуто заявнику з підстав того, що надіслане на виконання вимог ухвали від 26.03.2018 про залишення апеляційної скарги без руху платіжне доручення є копією, яка не може бути належним доказом сплати судового збору.

Державна податкова інспекція в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві 16.05.2018 втретє звернулась до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.12.2017 у справі №826/2596/17, яку Київський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 25.05.2018 на підставі пункту 1 частини четвертої статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України повернув скаржнику. 

За результатами звернення Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві 08.06.2018 вчетверте з апеляційною скаргою, ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 18.06.2018 клопотання відповідача про поновлення строку на апеляційне оскарження залишено без задоволення та відмолено у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.12.2017 у справі №826/2596/17.

При цьому, не погодившись з ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 25.04.2018 про повернення апеляційної скарги заявнику, відповідач 25.10.2018 оскаржив її до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, який ухвалою від 19.11.2018 поновив Державній податковій інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві строк на подання касаційної скарги та відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 25.04.2018.

Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 13.12.2018 ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 25.04.2018 скасовано, а справу №826/2596/17 направлено до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Скасовуючи ухвалу суду апеляційної інстанції, Верховний Суд виходив з того, що повертаючи 25.04.2018 подану відповідачем апеляційну скаргу заявнику з підстав того, що надіслане на виконання вимог ухвали від 26.03.2018 про залишення апеляційної скарги без руху платіжне доручення є копією, яка не може бути належним доказом сплати судового збору, суд апеляційної інстанції не навів обґрунтування таких висновків, що унеможливлює зробити висновок про законність ухвали суду апеляційної інстанції від 25.04.2018. 

Шостий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 21.01.2019 відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.12.2017 у справі №826/2596/17 на підставі пункту 3 частини першої статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України, зважаючи на наявність в матеріалах справи ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 18.06.2018, якою відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою контролюючого органу у справі №826/2596/17. 

Короткий зміст вимог касаційної скарги

3. Не погодившись з рішенням суду апеляційної інстанції, Державна податкова інспекція в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві звернулась до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.01.2019 у справі №826/2596/17, а справу передати для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

4. У касаційній скарзі відповідач посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та вказує на безпідставність постановлення Шостим апеляційним адміністративним судом ухвали від 21.01.2019, яка, на думку скаржника, зважаючи на відсутність законних підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження, перешкоджає подальшому провадженню у справі. При цьому, відповідач окремо наголошує, що скасування 13.12.2018 Верховним Судом ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 25.04.2018 з направленням справи №826/2596/17 до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду нівелює усі подальші відмови суду апеляційної інстанції у відкритті провадження за апеляційною скаргою відповідача на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.12.2017 у справі №826/2596/17, та свідчить, як вказує скаржник, про відсутність законних підстав для постановлення ухвали, яку суб`єкт владних повноважень оскаржує у касаційному поряду.

5. У свою чергу ОСОБА_1 не скористалася своїм правом та не подала відзив на касаційну скаргу відповідача, що не перешкоджає її подальшому розгляду.  

6. Касаційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у відповідності до положень статті 345 Кодексу адміністративного судочинства України.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

7. Конституція України.

7.1. Стаття 129.

Однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

8. Кодекс адміністративного судочинства України (в редакції, чинній з 15.12.2017):

8.1. Частина перша статті 13. 

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

8.2. Частина перша статті 293.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

8.3 Частина перша статті 299.

Суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо: 1) апеляційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає апеляційному оскарженню;  2) є ухвала про закриття провадження у зв`язку з відмовою від раніше поданої апеляційної скарги цієї самої особи на це саме судове рішення; 3) є постанова про залишення апеляційної скарги цієї самої особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення; 4) скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

9. Особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими рішеннями суду першої інстанції, можуть скористатися правом їх оскарження в апеляційному порядку у визначених законом випадках.

10. Статтею 299 Кодексу адміністративного судочинства України врегульовано порядок та підстави вчинення судом апеляційної інстанції процесуальної дії з відмови у відкритті апеляційного провадження.

11. Наявність у справі ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження з підстави, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України, є безумовною підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою тієї ж особи на те ж саме судове рішення відповідно до пункту 3 частини першої зазначеної статті.

Оцінка доводів учасників справи і висновків суду апеляційної інстанції

12. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції Закону, що діяла до набрання чинності Закону України від 15.01.2020 №460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ»).

13. Так, предметом касаційного оскарження у даній справі є ухвала суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження, яка постановлена судом апеляційної інстанції, у зв`язку із встановленою в процесі розгляду справи обставиною наявності ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.

14. Суд апеляційної інстанції правильно зазначив про безумовність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження, однак судом не враховано, що Верховний Суд скасував ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 25.04.2018 про повернення апеляційної скарги заявнику, яка передувала ухвалі від 18.06.2018.

Правильне застосування норм процесуального законодавства при прийнятті ухвали від 25.04.2018 могло призвести до вчинення інших процесуальних дій як сторонами у справі, так і судом. Окрім того, скасування ухвали від 25.04.2018, нівелює значення ухвали від 18.06.2018, оскільки єдиною підставою, яка зумовила відповідача реалізували своє справо на чергове звернення до суду з пропуском строку на апеляційне оскарження, що призвело до постановлення судом ухвали від 18.06.2018 про відмову у відкритті апеляційного провадження, було постановлення Київським апеляційним адміністративним судом ухвали від 25.04.2018 про повернення апеляційної скарги заявнику, яка скасована постановою Верховного Суду від 13.12.2018.

15. Таким чином, суд апеляційної інстанції прийшов до передчасного висновку про наявність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження передбачених пунктом 3 частини першої статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

16. При обмеженні апеляційного та касаційного оскарження судових рішень порушується принцип справедливого та публічного суду, що суперечить Європейській конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, яка ратифікована Законом України від 17.07.1997 №475/97. 

У справі Delcourt v. Belgium Суд зазначив, що «у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення». У справі Bellet v. Fгапсе Суд зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. 

Невиконання судом апеляційної інстанції своїх, законодавчо закріплених, обов`язкових повноважень щодо перегляду рішення суду першої інстанції, нівелює можливість у поновлені порушених прав та обмежує право доступу до суду (доступу до суду апеляційної інстанції), яке передбачено Конституцією України та Європейською конвенцією про захист прав людини і основних свобод. 

17. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

18. За правилами статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві задовольнити.

Ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.01.2019 у справі №826/2596/17 скасувати.

Справу передати для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді	І.Я.Олендер І.А. Гончарова   Р.Ф. Ханова