ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова 
Іменем України 

15 липня 2020 року      
м. Харків

Справа № 624/725/18      
Провадження № 22-ц/818/2491/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Пилипчук  Н.П. ,
суддів: Кругової С.С., Тичкова О.Ю.
за участю секретаря судового засідання : Плахотнікової І.О.,

Учасники справи:
позивач - АТ "Ощадбанк",
відповідач - ОСОБА_1 

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом АТ "Ощадбанк" до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Державний ощадний банк України, в особі філії Харківського обласного управління АТ «Ощадбанк», в особі Шахової Олени Ігорівни, на заочне рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 12 лютого 2020 року, ухвалене суддею Зимовським О.С., в залі суду в смт. Сахновщина, -

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2018 року АТ "Ощадбанк" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що 29 травня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії-Харківське обласне управління ВАТ «Ощадбанк» і ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір № 457, згідно якого Банк надав позивачу кредит в сумі 32100грн. на строк 10 років, з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 28 травня 2018 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12 % річних за користуванням кредитом.
В забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором, 29 травня 2008 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії-Харківське обласне управління ВАТ «Ощадбанк» і ОСОБА_1 був укладений іпотечний договір № 5, посвідчений приватним нотаріусом Кегичівського районного нотаріального округу Удовиченко С.О. за №1440. Предметом іпотеки за цим договором є нерухоме майно, а саме: жилий будинок АДРЕСА_1 .
У зв`язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору, у листопаді 2010 року ПАТ «Ощадбанк» звернулося до суду із позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором у загальному розмірі 35145,36грн., який був задоволений рішенням Кегичівського районного суду Харківської області від 08 листопада 2010 року.
ПАТ «Ощадбанк» вказувало, що зазначене рішення суду боржниками не виконано, у зв`язку з чим станом на 21 листопада 2018 року залишається неповернутою заборгованість за Кредитним договором № 457 від 29 травня 2008 року у загальному розмірі 41 739,56грн, яка складається з суми прострочених чергових платежів за кредитом у розмірі 28080грн, сума прострочених платежів по відсоткам у розмірі 203,83грн., пеня та відсотки за користування кредитом у розмірі 692,46грн., загальна сума інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості у розмірі 10052,64грн., загальна сума інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості по відсоткам у розмірі 138,61грн., загальна сума 3% річних від прострочених сум по заборгованості по основному боргу у розмірі 2531,82грн., загальна сума 3% річних від прострочених сум по заборгованості по відсоткам у розмірі 40,20грн.

Просить:
звернути стягнення на предмет іпотеки а саме жилий будинок АДРЕСА_1 , що належить на праві власності відповідачу в рахунок погашення заборгованості перед ПАТ «Державний ощадний банк Україна» в особі філії - Харківське обласне управління AT „Ощадбанк" за Кредитним договором №457 від 29 травня 2008 року, станом на 21 листопада 2018 року у розмірі 41 739,56грн.;
встановити спосіб реалізації предмету іпотеки, шляхом продажу предмету іпотеки в межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, яка встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки проведеної, суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчий дій;
встановити вищий пріоритет позивач АТ «ОщадБанк», як іпотекодержателя предмету іпотеки;
вирішити питання про судові витрати.

Заочним рішенням Сахновщинського районного суду Харківської області від 12 лютого 2020 року позовні вимоги - задоволено частково.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме жилий будинок АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості перед Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк Україна» в особі філії - Харківське обласне управління AT „Ощадбанк" (МФО 351823. ЄДРПОУ 09351600, р/р НОМЕР_1 у філії - ХОУ AT „Ощадбанк") за Кредитним договором №457 від 29.05.2008 року, станом на 21 листопада 2018 року у розмірі 40704 (сорок тисяч сімсот чотири гривні) 66 коп.

Встановлено спосіб реалізації предмету іпотеки - шляхом продажу предмету іпотеки в межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, яка встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

В інший частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі АТ Державний ощадний банк України, в особі філії Харківського обласного управління АТ «Ощадбанк», в особі Шахової О.І. просить змінити рішення суду першої інстанції в частині позовної вимоги позивача стосовно звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме жилий будинок АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості перед Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк Україна» в особі філії - Харківське обласне управління AT „Ощадбанк" (МФО 351823. ЄДРПОУ 09351600, р/р НОМЕР_1 у філії - ХОУ AT „Ощадбанк") за Кредитним договором №457 від 29.05.2008 року, станом на 21 листопада 2018 року у розмірі 41 739,56 грн. та задовольнити вказану вимогу в повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. 

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції зменшивши суму заборгованості за кредитом не врахував та ретельно не дослідив розрахунок заборгованості, який було надано банком до позовної заяви. Суд першої інстанції проігнорував той факт, що відповідно до вимог чинного законодавства України та умов кредитного договору банк припинив нарахування відсотків по кредиту ще з 18 серпня 2010 року. 

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Оскільки рішення суду оскаржується лише в частині розміру заборгованості в рахунок якої звернуто стягнення на предмет іпотеки, тому в іншій частині рішення суду не переглядається.

Визначаючи загальну суму кредитної заборгованості станом на 21 листопада 2018 року в розмірі 40 704,66грн., суд першої інстанції виходив з того, що пред`явивши вимогу про дострокове повернення кредиту та сплату процентів за користування кредитом, шляхом подання відповідного позову до позичальника, Банк змінив строк виконання основного зобов`язання, та з цього часу втратив право нараховувати проценти за користування кредитом та штрафні санкції, передбачені договором.

Проте, погодитися з таким висновком суду колегія суддів не може, виходячи з наступного.

За статтею 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судом першої інстанції встановлено, що 29 травня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії-Харківське обласне управління ВАТ «Ощадбанк» і ОСОБА_1 укладений Кредитний договір № 457, згідно якого Банк надав позивачу кредит в сумі 32100 гривень на строк 10 років, з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 28 травня 2018 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12 % річних за користуванням кредитом.

В забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором, 29 травня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії-Харківське обласне управління ВАТ «Ощадбанк» і ОСОБА_1 був укладений іпотечний договір № 5, посвідчений приватним нотаріусом Кегичівського районного нотаріального округу Удовиченко С.О. за №1440. Предметом іпотеки за цим договором є нерухоме майно, а саме: жилий будинок АДРЕСА_1 .

Відповідно до положень кредитного договору позичальник ОСОБА_1 зобов`язалася здійснювати своєчасне погашення заборгованості за кредит у встановлений кредитним договором строк.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

Статтею 598 ЦК України визначені підстави припинення зобов`язання. Зобов`язання припиняються частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. (ч.ч.1,2 цієї статті)

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

У ст.611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором чи законом.

Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а за правилами ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Банк виконав умови передбачені кредитним договором, надавши позичальнику кредит в розмірі 32100 гривень, позичальник же в свою чергу не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання з повернення позичених коштів, у зв`язку з чим у позичальника перед банком утворилась заборгованість за кредитним договором.

У зв`язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору ПАТ «Ощадбанк» звернувся до суду із позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором у загальному розмірі 35145,36 грн., який був задоволений рішенням Кегичівського районного суду Харківської області від 08 листопада 2010 року.

На даний час рішення суду не виконано, перебуває на виконанні у міжрайонному ВДВС по Кегичівському та Сахновщинському районах ГТУЮ у Харківській області.

Згідно частин 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до положень 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно частини 1 статті 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про іпотеку» (надалі - Закон) іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 5 ст.3 Закону передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Як свідчать матеріали справи, позивач звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, шляхом продажу предмету іпотеки в межах процедури виконавчого провадження, тобто на прилюдних торгах в порядку передбаченому ст.39 Закону України «Про іпотеку».

У позовній заяві Банк зазначає, що заборгованість відповідача перед Банком за кредитним договором станом на 21 листопада 2018 року складає 41 739,56грн., яка складається з суми прострочених чергових платежів за кредитом у розмірі 28080грн, суми прострочених платежів по відсоткам у розмірі 203,83грн., пені та відсотків за користування кредитом у розмірі 692,46грн., загальної суми інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості у розмірі 10052,64грн., загальної суми інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості по відсоткам у розмірі 138,61грн., загальної суми 3% річних від прострочених сум по заборгованості по основному боргу у розмірі 2531,82грн., загальної суми 3% річних від прострочених сум по заборгованості по відсоткам у розмірі 40,20грн.

Обгрунтовуючи вказану суму кредитної заборгованості Банком надано розрахунок заборгованості.

Посилання суду першої інстанції, що Банком були нараховані відсотки за користування кредитом та неустойка вже після ухвалення 08 листопада 2010 року Кегичівським районним судом Харківської області рішення про стягнення з відповідача на користь банку заборгованості за спірним кредитним договором, колегією суддів не приймаються.

Так, згідно наданого Банком розрахунку, останній припинив нарахування відсотків та неустойки по кредиту ще з 18 серпня 2010 року, чому передувало направлення на адресу відповідачки вимоги про відкликання кредиту.

Як зазначає, Банк у своїй апеляційній скарзі, сума заборгованості, що нарахована за відсотками, визначена шляхом відіймання сплачених платежів за відсотками після зупинення їх нарахування (в період з 25 лютого 2011 року до 25 серпня 2016 року).

У розрахунку зазначено, що станом на 21 листопада 2018 року сума прострочених платежів по відсоткам складає - 203,83грн. = 12 000,42грн. (сума нарахованих відсотків по кредиту, саме до 18 серпня 2010 року) - 11 796,59грн. (сума сплачених відсотків по кредиту).

Неустойка нарахована в межах строку дії договору. Розрахунки позивача відповідачем не спростовані.

З урахування викладеного, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, щодо зменшення розмірі заборгованості за кредитним договором на суму відсотків та неустойки.

Згідно п.п. 1,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру заборгованості підлягає зміні, визначивши розмір заборгованості ОСОБА_1 за Кредитним договором №457 від 29 травня 2008 року в сумі 41 739,56грн. замість визначеної судом 40704,66грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч. 1 п. 2, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Державний ощадний банк України, в особі філії Харківського обласного управління АТ «Ощадбанк», в особі Шахової Олени Ігорівни - задовольнити.

Заочне рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 12 лютого 2020 року -змінити в частині визначення розміру заборгованості. 

Визначити розмір заборгованості ОСОБА_1 за Кредитним договором №457 від 29.05.2008 року в сумі 41 739 (сорок одна тисяча сімсот тридцять дев`ять ) 56 коп. замість визначеної судом 40704 (сорок тисяч сімсот чотири гривні) 66 коп.

В іншій частині заочне рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 12 лютого 2020 року не переглядалося.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повну постанову складено 20 липня 2020 року.

Головуючий -                                                         Н.П. Пилипчук

Судді -                                                               С.С. Кругова 
        
                                                                        О.Ю. Тичкова