П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  240/11109/19 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Чернова Г.В.  
Суддя-доповідач -  Граб Л.С.   
29 вересня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Граб Л.С. 
суддів:  Іваненко Т.В.  Сторчака В. Ю. , 
розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу  Житомирської митниці ДФС на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2020 року  у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Житомирської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
В жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Житомирської митниці ДФС, в якому просив:
-визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості UА 101000/2019/200244/2 від 01.08.2019;
-зобов`язати  Житомирську митницю ДФС України повернути йому повну суму гарантій, внесених відповідно до митної декларації № UA 101070/2019/044568.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2020 року позов задоволено частково:
-визнано протиправним та скасовано рішення Житомирської митниці ДФС про коригування митної вартості UА 101000/2019/200244/2 від 01.08.2019.
В решті позовних вимог - відмовлено.
Не погодившись з судовим рішенням в частині задоволення позову, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції в цій частині скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору.
20.08.2020 від позивача  через канцелярію суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вказав, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм матеріального права, при повному та всебічному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, в зв`язку з чим просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. 
Сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі.
У відповідності до вимог ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
За правилами п.п.1,2 ч.1 ст.311 КАС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено та  матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_2 (Німеччина), автомобіль марки Skoda, модель-Octavia, номер кузова- НОМЕР_1 , дата першої реєстрації 30.03.2016, вартістю 6300 Євро, що підтверджується рахунком/угодою купівлі-продажу № 19026 від 04.07.2019.
З метою здійснення митного оформлення товару, декларантом подано до Житомирської митниці ДФС митну декларацію №UA101070/2019/040204 від 11.07.2019, у якій визначено вартість транспортного засобу за основним методом - за ціною договору (код МВВ 1) в сумі 6300 Євро.
01.08.2019 відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UА 101000/2019/200244/2, яким збільшено митну вартість ввезеного автомобіля до 8500 Євро.
У графі 33 вказаного рішення зазначено наступне.
Відповідно до ч.2  ст.52 Митного кодексу України  відомості про визначення митної вартості, що надаються декларантом, повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Частиною п`ятою  ст.54 Митного кодексу України  передбачено, що орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості.
Також в рішенні зазначено, що документи подані для митного оформлення містять розбіжності та не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар, а саме:
- за наданим рахунком/угодою купівлі-продажу № 19026 від 04.07.2019 набуто право власності на товар (транспортний засіб). Відповідно до відомостей, що містяться у зазначеному документі за оцінюваний товар необхідно сплатити суму у 6300 євро упродовж 15 днів. Як слідує із змісту рахунку/угоди купівлі-продажу № 19026 від 04.07.2019 банківським переказом належить до оплати 200 євро, оплата готівкою - 6100 євро. Таким чином на момент митного оформлення рахунок повинен бути оплачений покупцем;
- не надано документу про оплату оцінюваного товару;
-відповідно до довідки про транспортні витрати від 11.07.2019 витрати по доставці автомобіля з Німеччини до кордону України становлять 50 євро. При цьому у довідці не зазначено номер кузова (vin-код) транспортного засобу інші характеристики, які б свідчили про те, що зазначеним документом підтверджується вартість транспортування саме оцінюваного товару. Органом доходів і зборів враховані відомості про те, що витрати палива оцінюваного транспортного засобу становлять 3,5-3,9 л на 100 кілометрів. Разом з тим, не знаходять свого документального підтвердження твердження декларанта про те, що авто було продано йому в якості бонуса з повним баком пального. Дані відомості відсутні у товаросупровідних документах, орган доходів і зборів позбавлений можливості їх перевірити;
-додатково наданий ордер № 71505 від 02.07.2019 не може бути використаний як документ, що підтверджує митну вартість оскільки не містить інформації ким складено даний документ, відсутній підпис та печатка особи, що склала документ, крім того зазначений документ надано у вигляді скріншота з екрана мобільного телефону, документ подано не в повному обсязі;
-додатково надана до митного оформлення копія митної декларації країни відправлення № MRN19DE650409405049EO від 04.07.2019 містить різні відомості щодо вартості транспортного засобу: графа 22-6300 євро; графа 46-6400; друга сторінка - 6400, тоді як заявлена митна вартість визначена декларантом на рівні 6350 євро;
-додатково наданий скріншот, на думку декларанта офіційного оголошення, щодо продажу оцінюваного транспортного засобу з мережі інтернет не може бути використаний як документ, що підтверджує заявлену митну вартість оскільки: не містить інформації про відкрите джерело в мережі Інтернет з якого надана така інформація, що позбавляє орган доходів і зборів перевірити надані відомості; вартість транспортного засобу зазначена на рівні 6400 євро, тоді як фактурна вартість оцінюваного товару становить 6300 євро (митна вартість 6350 євро); номер транспортного засобу, поданого до митного оформлення згідно із відомостями, що містяться у актах огляд  MZ215A, номер транспортного засобу у оголошенні -1NPC590. Зазначені обставини свідчать про те, що дані відомості не стосуються оцінюваного транспортного засобу;
-додатково наданий на вимогу органу доходів і зборів чек на оплату 6300 євро, що прикріплений до митної декларації під кодом 0380 № 19026 від 04.07.2019 не є таким, адже за кодом 0380 до митної декларації прикріплено рахунок/угоду купівлі-продажу № 19026 від 04.07.2019. 
Декларантом не подано:
1) договору (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товару, митна вартість якого визначається;
2) рахунків про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) висновку про вартісні характеристики товару, підготовленого спеціалізованою експертною організацією. 
Проведено процедуру консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою обґрунтованого вибору другорядного методу визначення митної вартості товару відповідно до вимог  ст.59 Митного Кодексу України.
Методи 2а і 2б не можуть бути застосовані у зв`язку з відсутністю цінової інформації на ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методи 2в і 2г - в зв`язку з відсутністю основи для віднімання та додавання вартості. Митна вартість визначена за резервним методом, із врахуванням обмежень, передбачених ч.3  ст.64 Митного кодексу України, яка грунтується на раніше визнаній (визначеній) органами доходів та зборів митних вартостях автомобілів за МД від 04.07.2019 №UA209190/2019/46646-автомобіль марки SKODA, модель - OCTAVIА, об`єм циліндрів двигуна - 1593куб.см, потужність двигуна - 77kw - 8750 євро; за МД від 19.06.2019 № UA209190/2019/44159 - автомобіль марки SKODA, модель - OCTAVIA, об`єм циліндрів двигуна- 1968 куб.см, потужність двигуна:110kw-8750 євро; за МД від 22.05.2019                                                    № UА209190/2019/39338-автомобіль марки SKODA, модель-OCTAVIA, об`єм циліндрів двигуна-1598куб.см, потужність двигуна 77kw-8750 євро, з дотриманням принципів і критеріїв, визначених Угодою про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року і становить 8750 Євро/шт. 
У зв`язку з прийняттям вказаного рішення, відповідачем видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA 101070/2019/00612,  в якій вказано, що митна декларація не може бути оформлена, оскільки декларантом митна вартість товару не підтверджена документально, на письмову вимогу митного органу не надано додаткових документів, які підтверджують заявлену митну вартість, чим порушено вимоги ст.52, ст.53 Митного кодексу України.
Вищезазначене слугувало підставою для звернення позивачем до суду з даним позовом.
Приймаючи рішення в частині задоволення позову,  суд першої інстанції виходив із того, що  відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами, а також аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару.
Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.
Частиною 2 статті 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 67 Конституції України регламентовано, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відповідно до пунктів 23 та 24 частини 1 статті 4 МК України митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль-сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.
За змістом статей 49, 50 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.
Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (частини 1 та 2 статті 51 МК України).
У частині 2 статті 52 МК України зазначено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Частиною першою статті 53 Митного кодексу України (далі - МК України) передбачено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
У частині другій цієї статті наведений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено,-банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності-інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування,-страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною третьою статті 53 МК України встановлено обов`язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з положенням частини четвертої вказаної статті у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).
Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті забороняється (частина п`ята статті 53 МК України).
Системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Відповідно до частини першої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
За змістом частини першою  статті 55 Митного кодексу України  рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою  статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Статтею 57 Митного кодексу України унормовано, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод-за ціною договору (вартість операції).
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей  59  і  60  цього  Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 (визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів) і 60 (визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 (визначення митної вартості на основі віднімання вартості) Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 (визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) Кодексу.
При цьому, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених  статтею 64 цього Кодексу.
Частинами другою та третьою  статті 58 Митного кодексу України  передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.
За приписами частин четвертої п`ятої  статті 58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті-це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
З матеріалів справи слідує, що на підтвердження обґрунтованості заявленої у митній декларації митної вартості транспортного засобу та обраного методу її визначення, разом з декларацією позивач надав митному органу документи, які посвідчують підстави придбання товару, його  кількісні та якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування, а саме: рахунок/угоду купівлі-продажу № 19026 від 04.07.2019; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 04.07.2019 № НОМЕР_2 ; акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UA205010/2019/120449 від 07.07.2019; додатковий аркуш до акту, в якому зазначено про пошкодження автомобіля; документ, що підтверджує вартість перевезення від 11.07.2019; сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу UA.008.81646-19 від 08.07.2019; паспорт громадянина України НОМЕР_3 від 01.10.2016; паспортний документ фізичної особи, що дає право на перетин кордону України від 19.09.2017 № НОМЕР_4 . Також позивачем на вимогу митного органу додатково подано: копію митної декларації країни відправлення                                     № MRN19DE650409405049EO від 04.07.2019; скріншот офіційного оголошення щодо продажу оцінюваного транспортного засобу з мережі інтернет; ордер № 71505 від 02.07.2019 про придбання ОСОБА_2 автомобіля за ціною 5800 Євро. 
Також під час розгляду справи в суді першої інстанції свідок ОСОБА_4 пояснив, що ним на розрахунковий рахунок наданий позивачем, перераховано за автомобіль 200 Євро, решту суми в розмірі 6100 ОСОБА_1 оплатив готівкою безпосередньо ОСОБА_2 .  
При цьому, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції про необгрунтованість посилання Житомирської митниці ДФС як на підставу для винесення рішення про коригування митної вартості на те, що  позивачем заявлено митну вартість автомобіля 6300 Євро, проте у копії експортної декларації країни відправлення  визначено суму 6400 Євро (графа 22 - 6300 Євро, графа 46 - 6400 Євро), з огляду на слідуюче.  
Відповідно до наказу Міністерства фінансів України "Про затвердження Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа" від 30.05.2012 № 651, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 серпня 2012 р. за № 1372/21684 (далі   Наказ № 651), фактурна вартість - ціна товарів, які переміщуються через митний кордон України, зазначена в рахунку (рахунку-фактурі, рахунку-проформі тощо) або іншому документі, що визначає вартість товару.
Так, в графі 46 експортної митної декларації від 04.07.2019 вказана "статистична" вартість автомобіля для країни-експортера в розмірі 6400 Євро, а загальна фактурна вартість (митна вартість) товару зазначена в графі 22 та становить 6300 Євро.
Однак, відповідач безпідставно порівнює поняття фактичні витрати з поняттям статистична вартість.
Статистичною вартістю є вартість, приписувана товарам відповідно до правил, встановлених в країні статистичного обліку.
Конвенція про визначення вартості товарів для митних цілей, більш відома як Брюссельське визначення вартості, набула чинності 28 липня 1953 року. Брюссельське визначення являє собою "умовне" поняття вартості, яке передбачає існування єдиного теоретичного стандарту вартості, а саме нормальної ціни, за яку товари продавалися б на відкритому ринку при конкретних умовах.
Згідно п.1 ст.4 Регламенту Комісії (ЄС) № 113/2010 від 9 лютого 2010 року, статистична вартість ґрунтується на вартості товарів на момент та в місці перетину товарами держави-члена призначення у випадку імпорту та держави-члена фактичного експорту у випадку експорту.
Статистична вартість має розраховуватися на основі вартості товарів, та, якщо необхідно, скориговуватися на транспортні та страхові витрати.
Пунктом 2 ст. 4 Регламенту Комісії (ЄС) № 113/2010 від 9 лютого 2010 року встановлено, що з огляду на принципи оцінки, визначені в договорі про застосування Статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (угода про митну вартість СОТ), вартість товарів, що експортуються або імпортуються, буде:
а) у випадку продажу або придбання, ціною, фактично сплаченою або такою, що підлягає сплаті, за імпортовані або експортовані товари, за виключенням умовної або фіктивної вартості.
Таким чином,  фактичною митною вартістю автомобіля є сума 6300 Євро, а не 6400 Євро.
Також колегія суддів вважає безпідставними посилання представника відповідача на раніше визначену митну вартість схожих автомобілів за митними деклараціями оформлених згідно з митними деклараціями  від 04.07.2019 №UA209190/2019/46646, від 19.06.2019 № UA209190/2019/44159, від 22.05.2019 № UА209190/2019/39338 та вказує на те, що  наявність в базах митного органу інформації про те, що ідентичні або подібні товари розмитнено у попередні періоди за вищою митною вартістю, не може бути підставою для відмови у прийнятті заявленої декларантом митної вартості за ціною контракту, за відсутності інших законних підстав для витребування додаткових документів.
Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 16.07.2020 у справі №815/6833/17.
Крім цього, Верховний Суд у постанові від 02 липня 2020 року у справі №804/2061/17 зауважив, що розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за другорядними методами, як помилково вважає митний орган.
Відносно доводів Житомирської митниці ДФС про те, що транспортні витрати не можуть складати 50 євро (вартість зазначена в довідці позивача), зважаючи на затрачену відстань, то колегія суддів вважає, що останні грунтуються виключно на припущеннях. 
При цьому, на переконання колегії суддів, неточність у документах які підтверджують лише транспортні витрати, не обгрунтовують рішення відповідача про коригування митної вартості на рівні 8750 євро. В той же час, колегія суддів вважає, що витрати на доставку транспортного засобу, не  є визначальними у числових значеннях митної вартості товару, які унеможливлювали б визначення митної вартості за першим методом.
Верховний Суд у постанові від 25 червня 2020 року у справі № 826/3096/16 зауважив,  що саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що виявлені митним органом розбіжності є формальними та несуттєвими, які не впливають на рівень заявленої митної вартості, тому доводи відповідача, що подані позивачем документи не дозволяли у належний спосіб перевірити числове значення складових митної вартості товарів та відомості щодо їх ціни, не відповідають встановленим фактичним обставинам справи. 
Частиною першою та другою  статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених    статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
З огляду на вказане, колегія суддів погоджується з  висновком суду першої інстанції, що відповідачем не доведено наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за першим методом, так як усі необхідні документи на підтвердження заявленої митної вартості товарів надано. Зазначене, в свою чергу, свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого   товару та безпідставність прийнятого відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст.77,  243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу  Житомирської митниці ДФС залишити без задоволення, а  рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.
          
Головуючий	 	 	Граб Л.С.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Іваненко Т.В.    Сторчак В. Ю.