Ухвала
 
23 липня 2020 року
м. Київ
справа № 645/3858/19
провадження № 61-9978 ск20 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Харківського апеляційного суду у складі колегії суддів: Бровченка І. О., Маміної О. В., Пилипчук Н. П., від 30 березня 2020 року про повернення апеляційної скарги у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», про відшкодування майнової (матеріальної) та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 
ВСТАНОВИВ :
Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19 грудня 2019 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 майнову шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 6 241,31 грн та моральну шкоду у розмірі              2 000,00 грн.
Не погоджуючись із рішення суду, 13 лютого 2020 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3  подав апеляційну скаргу.
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 30 березня 2020 року апеляційну скаргупредставника ОСОБА_1 - ОСОБА_3  на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19 грудня 2019 року визнано неподаною та повернуто заявнику.
До Верховного Суду 02 липня 2020 року  ОСОБА_1 подала касаційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Харківського апеляційного суду              від 30 березня 2020 року, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, а також обмеження її права на доступ до суду.
Крім того, до касаційної скарги подала заяву про поновлення строку на касаційне оскарження, мотивовану тим, що оскаржувану ухвалу отримав її представник у канцелярії суду першої інстанції 03 червня 2020 року.
Процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 3 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року    № 540-IX, закінчуються через 20 днів після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину,встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) від 18 червня 2020 року № 731-ІХ (далі - Закон № 731-ІХ).
Враховуючи те, що повний текст оскаржуваної ухвали оприлюднено                 07 квітня 2020 року та отримано заявником 03 червня 2020 року,Закон              № 731-ІХ набрав чинності 17 липня 2020 року, тому строк на касаційне оскарження судового рішення заявником не пропущено, так як закінчується через 20 днів після набрання чинності цим законом.
Дослідивши матеріали касаційної скарги  ОСОБА_1 , колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з наступних підстав.
Статтею 356 ЦПК України встановлено вимоги до форми і змісту апеляційної скарги.
Згідно із частиною другою статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.
Зі змісту статей 185, 357 ЦПК України вбачається, що у разі невиконання вимог ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху у встановлений строк, скарга вважається неподаною та повертається особі, яка її подала.
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 27 лютого 2020 року апеляційну скаргу залишено без руху, з підстав невідповідності апеляційної скарги вимогам статті 354, 356 ЦПК України, зокрема, й підстав несплати судового збору у розмірі 1 152,60 грн.
24 березня 2020 року на виконання вимог ухвали, заявник подала заяву про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження.
Постановляючи ухвалу про повернення апеляційної скарги, апеляційний суд правильно зазначив, що станом на 30 березня 2020 року, отримавши копію ухвали суду апеляційної інстанції від 27 лютого 2020 року, заявник, у встановлений судом строк вимоги зазначеної ухвали не виконала, документ, що посвідчує повноваження представника не надала, судовий збір не сплатила.
Таким чином, апеляційний суд, вірно застосувавши положення статті 185 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про повернення апеляційної скарги. 
Посилання у касаційній скарзі на постанови Верховного Суду від 08 квітня 2020 року у справі № 200/960/18 та від 12 березня 2020 року у справі                          № 635/1259/19, у яких зазначено, що часткове усунення недоліків апеляційної скарги є підставою для продовження процесуального строку, безпідставні, оскільки у вказаних справах заявникам було відмовлено у відкритті апеляційного провадження, тоді як апеляційну скаргу               ОСОБА_1 повернуто заявнику.
При цьому, Верховний Суд враховує, що повернення апеляційної скарги, на відмінну від відмови у відкритті апеляційного провадження, не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення, тому порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не вбачається.
Продовжувати встановлений процесуальний строк на підставі частини другої статті 127 ЦПК України є правом, а не імперативним обов`язком суду. Водночас, ОСОБА_1  подаючи 24 березня 2020 року заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження не скористалася своїм правом на подачу заяви про продовження процесуального строку для сплати судового збору, тому безпідставні доводи касаційної скарги про порушення судом положень статтей 127, 185 ЦПК України не спростовують висновків суду апеляційної інстанції та не впливають на законність і обґрунтованість судового рішення. 
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення. 
Оскільки правильне застосування судом апеляційної інстанції норм             статей 185, 356, 357 ЦПК України є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, розгляд зазначеної скарги не має значення для формування єдиної правозастосовної практики, а наведені у ній доводи не дають підстав для висновку щодо незаконності та неправильності судового рішення, то колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга на ухвалу Харківського апеляційного суду від 30 березня 2020 року є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Керуючись частинами другою, четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 
УХВАЛИВ :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 30 березня 2020 року про повернення апеляційної скарги у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», про відшкодування майнової (матеріальної) та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Додані до скарги матеріали повернути заявнику. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                                      О. В. Білоконь
                                                                                                                О. М. Осіян
                                                                                                                Н. Ю. Сакара