Справа № 748/976/20 	Головуючий у 1 інстанції Майборода С. М. 	
Провадження № 33/4823/185/20 	  	
Категорія - ст. 130 ч.4 КУпАП                                 	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2020 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд в складі:

Головуючого - судді  Демченка О.В.,
захисника - адвоката Навродського О.В.,
особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові апеляційну скаргу особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 27 травня 2020 року, 

                                      в с т а н о в и в:

Вказаною постановою,  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працююча, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 

притягнута до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 130 та ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та на неї накладено адміністративне стягнення, з урахуванням положень ст. 36 КУпАП, у виді штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 (двадцять тисяч чотириста) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.
Стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.
Як встановлено судом першої інстанції, 28 квітня 2020 року о 16 год.00 хв. ОСОБА_1 на 3 км. а/д між с. Жавинка - с/т «Якір» Чернігівського  району та області, керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen Tiguan», д.н.з. НОМЕР_1 , в порушення п. 12.1 Правил дорожнього руху, не впоралась з керуванням та скоїла наїзд на перешкоду (дерево), чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Внаслідок ДТП транспортний засіб отримав механічні пошкодження, тілесних ушкоджень ніхто не отримав.
Окрім того, 28 квітня 202 року о 16 год. 00 хв. ОСОБА_1 на 3 км. а/д між с. Жавинка - с/т «Якір» Чернігівського  району та області, керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen Tiguan», д.н.з. НОМЕР_1 , в порушення п. 2.10 Правил дорожнього руху, після вчинення ДТП та до проведення медичного огляду вжила алкогольні напої, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене частиною 4 статті 130 КУпАП.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану постанову, а справу закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.
Автор скарги наполягає, що суд не вказав її пояснень та не дав їм належної оцінки, виклавши пояснення з позиції обвинувачення. Додатково звертає увагу на те, що суд не задовольнив клопотання та не допитав свідка ОСОБА_3 , який з`явився до суду в день розгляду справи. Вказані обставини свідчать про однобічність розгляду справи та упередженість суду при дослідженні доказів. 
В засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримала вимоги скарги. Також повідомила суду, що оговорила себе, оскільки не знала, що існує відповідальність за вживання алкогольних напоїв після ДПТ та до освідування працівниками поліції. Свої вимоги просила обґрунтувати захисника, який представляв її інтереси в ході апеляційного розгляду справи.
Адвокат Навродський О.В. надав суду клопотання про долучення до матеріалів справи доповнення до апеляційної скарги. У вимогах вказав про скасування постанови суду першої інстанції та закриття справи відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП. 
Доводи скарги обґрунтовані наступним чином:
- працівниками поліції порушені вимоги ст. 18 КПК України та не роз`яснені ОСОБА_1 положення ст. 63 Конституції України;
- докази, що містяться в матеріалах справи отриманні незаконним шляхом, а тому не можуть бути використані як докази вини особи;
- поза увагою суду залився той факт, що особа себе оговорила, а свідок, який був безпосереднім очевидцем подій допитаний судом не був та його пояснення не були відповідним чином зафіксовані працівниками поліції.
Заслухавши доводи адвоката Навродського О.В., який підтримав апеляційну скаргу ОСОБА_1 , просив її задовольнити, думку особи, що притягнута до адміністративної відповідальності, яка заперечувала свою вину щодо вживання алкоголю після ДТП, перевіривши матеріали справи, які надійшли з місцевого суду, та співставивши із доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Оскільки адвокат Навродський О.В. є новим учасником судового провадження тому за вимогами його процесуального документу іменованого «доповнення до апеляційної скарги» буде висновок суду, який підлягає оформленню окремим процесуальним документом. 
Попри це, твердження та доводи захисника, як особи що представляє інтереси ОСОБА_1 , були враховані при прийнятті відповідного рішення за апеляційною скаргою особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності.
Відповідно до ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Вказані вимоги при розгляді даної справи судом першої інстанції виконані.
Висновок районного суду про наявність складів адміністративних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 130, ст. 124, КУпАП, в діях ОСОБА_1 ґрунтується на зібраних та досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну правову оцінку.
Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, в апеляційній скарзі не оскаржується, тому апеляційним судом не перевіряється.
Твердження автора скарги про те, що діях водія ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 130 КУпАП, які містяться в апеляційній скарзі, є безпідставними з огляду на наступне.
Відповідно до диспозиції ч. 4 ст. 130 КУпАП, адміністративна відповідальність, окрім іншого, настає у разі вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником) до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП, підтверджується дослідженими та оціненими місцевим судом доказами, якими обґрунтоване рішення та які були перевірені судом апеляційної інстанції, а саме:
- даними з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 221716  від 28 квітня 2020 року згідно з яким, водій ОСОБА_1 , в порушення п.2.10 "є" ПДР, після вчинення ДТП та до проведення медичного огляду вжила алкогольні напої. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога, за результатами якого наданий висновок за №286 від 28.04.2020 року (а.с. 13);
- власноруч написаними в протоколі про адміністративне правопорушення поясненнями, з яких слідує, що водій  після ДТП вжила алкоголь (а.с. 13);
- даними з висновку №286 від 28 квітня 2020 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення у гр. ОСОБА_1 , 1985 року народження, стану алкогольного, наркотичного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.14), згідно яких вказана вище громадянка перебуває в стані алкогольного сп`яніння; 
- даними переглянутого відеозапису, що наданий Чернігівським районним відділенням поліції, згідно якого на запитання інспектора щодо вживання алкогольних напоїв, громадянка ОСОБА_1 добровільно без жодного примусу чи погроз пояснила, що вжила алкоголь після ДТП (а.с.18).
Крім того, з дослідженого протоколу судового засідання від 27 травня 2020 року слідує, що ОСОБА_1 свою вину визнала та пояснила, що після дорожньо-транспортної пригоди і до приїзду працівників поліції, після пережитого стресу, відкрила пляшку горілки, яка була в машині, і там же випила.
Допитаний в засіданні апеляційного суду, за клопотанням сторони захисту, свідок ОСОБА_3 повідомив, що в момент аварії перебував у автомобілі разом з водієм ОСОБА_1 , яка відмовилась від сторонньої допомоги щодо транспортування авто, хоча до цього вжила кілька чарок горілки та випила разом зі свідком пива.
Тобто, зауваження адвоката про те, що не встановлено вживання після ДТП ОСОБА_1 саме алкогольних напоїв, як то слідує з відеозапису, спростовується і показаннями свідка, про допит якого наполягала як сама ОСОБА_1 , так і її захисник, який повідомив про вжиті ОСОБА_1 спиртні напої, що наряду з медичним висновком дають однозначну відповідь.
Зміна позиції стороною захисту, після проголошення рішення судом першої інстанції, щодо моменту вживання алкогольних напоїв, до чи після ДТП, розцінюється апеляційним судом як захисна версія, з метою уникнення належної відповідальності та намагання завести суд в оману з єдиною метою - визнання протоколу за частиною 4 ст.130 КУпАП недопустимим доказом.
Щодо твердження адвоката Навродського О.В. про не роз`яснення особі її прав, то за дослідженими матеріалами такий висновок, на переконання суду апеляційної інстанції, є безпідставним, оскільки і протокол про адміністративне правопорушення стверджує про роз`яснення положень ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, і в судовому засіданні  суду першої інстанції (відповідно до протоколу судового засіданні) особі були роз`яснені відповідні права. 
Більше того, жодних даних щодо оскарження дій працівників поліції або недотримання ними процедури складання протоколу чи порушення прав особи. при складанні протоколу, матеріали справи не містять, а тому апеляційним судом відкидаються.
Щодо повідомлення адвокатом про направлення запиту про отримання  копії акту медичного огляду, то дана обставина жодним чином не впливає на ті дані, що містяться у висновку медичного огляду, і який не викликає у апеляційного суду жодного сумніву, оскільки містить всі необхідні реквізити, в тому числі і підпис лікаря, чіткий висновок щодо стану оглянутої особи, а також в ньому відсутні виправлення чи закреслення, або незрозумілі слова що можуть бути піддані подвійному тлумаченню.
За вказаних підстав, апеляційний суд приходить до беззаперечного висновку, що матеріали справи містять достатню кількість доказів, які є належними та допустимими, з урахуванням вимог чинного законодавства, а тому висновок районного суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП є правильним та обґрунтованим з посиланням на відповідні докази. 
Аналіз досліджених під час судового розгляду судом першої інстанції та перевірених апеляційним судом доказів у їх сукупності дає підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п. 2.10 є) ПДР України, тобто вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 130 КУпАП. 
Доводи адвоката, а також самого апелянта, про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, є безпідставними, оскільки спростовуються вищевказаними доказами.
Під час апеляційного розгляду не встановлено порушень працівниками поліції вимог КУпАП, КПК, Конституції України. Таку позицію сторони захисту апеляційний суд розцінює як можливість в будь-який спосіб піддати сумніву дії працівників поліції, проте на переконання апеляційного суду такі порушення, про які йде мова в промові адвоката не можуть бути констатовані за їх відсутності. Дії працівників поліції щодо складанню протоколу є такими що цілком відповідають чинному законодавству та підтверджуються доказами наявними в матеріалах провадження.
Твердження ОСОБА_1 , що в стані стресу давала поліцейським такі пояснення з приводу вживання алкоголю після ДТП, а потім усвідомивши свою помилку повідомила апеляційному суду про дійсний хід подій, не заслуговує на увагу, оскільки жодного впливу з боку працівників поліції чи інших осіб під час судового розгляду в районному суді особа не зазнавала та продовжувала надавати показання добровільно, і ті показання, які вважала за необхідне.
Доказів, які б свідчили про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи апелянт не надав.
Доводи про неповноту судового розгляду судом першої інстанції, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки матеріали справи зазначені обставини не підтверджують.
Стягнення ОСОБА_1 судом першої інстанції призначено відповідно до ч.2 ст. 36 КУпАП в межах санкції за більш серйозне з числа вчинених правопорушень в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 4 ст. 130 КУпАП, а тому підстав вважать його таким, що не відповідає тяжкості вчиненого правопорушення та особі правопорушника через його суворість апеляційний суд не вбачає.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою скасування постанови суду, апеляційним переглядом не встановлено.
За таких обставин апеляційний суд вважає постанову суду законною і обґрунтованою та не знаходить підстав для її скасування та закриття провадження у справі відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, як про це ставить вимогу в апеляційній скарзі особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності та її захисник в своїй промові.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, -                                         

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 27 травня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч.4 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.
Постанова вступає в закону силу негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя	О. В. Демченко