РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2020 року
м. Рівне

Справа № 571/528/19
Провадження № 22-ц/4815/857/20

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
головуючого Ковальчук Н. М.        
суддів: Бондаренко Н. В., Хилевича С. В.,
секретар судового засідання - Ковальчук Л .В.

учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
третя особа, на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - 
Рівненський міський відділ Державної виконавчої служби Головного 
територіального управління юстиції в Рівненський області

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 13 березня 2020 року у складі судді Комзюк А. Ф., ухвалене в смт. Рокитне Рівненської області об 11 годині 47 хвилин, повний текст рішення складено 18 березня 2020 року, 

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Рівненський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Рівненській області, про звільнення від сплати заборгованості за аліментами, звільнення від сплати аліментів та стягнення коштів. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідно до виконавчого листа № 2-120 виданого 10 березня 2010 року Рівненським міським судом Рівненської області з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти в розмірі 1/3 частин усіх видів його доходу (заробітку), а 15 березня 2019 року позивачем було отримано розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, відповідно якого вбачається, що в період з 21 грудня 2009 року до 28 лютого 2019 року має борг зі сплати аліментів, розмір якого перевищує суму відповідних платежів за три місяці і який становить 60 908 грн. 79 коп. Вважає, що його слід звільнити від часткової сплати заборгованості за аліментами в період з січня 2016 року по 31 серпня 2016 року, оскільки відповідно син в цей період проживав із ним у селі Спасів Здолбунівського району Рівненської області та перебував на його утриманні. Вважає, що у цей період слід було стягувати аліменти не в розмірі 1/3 частин усіх видів його доходу (заробітку), як це визначено виконавчим листом, а 1/6 частин усіх видів доходу (заробітку), а тому його слід частково звільнити від сплати заборгованості за аліментами в період з січня 2016 року по 31 серпня 2016 року на загальну суму 5534 грн. 33 коп. Крім того, відповідно до рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 02 листопада 2017 року доньці позивача ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , було надано право на шлюб. На підставі вказаного рішення, 03 листопада 2017 року, Рокитнівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області за актовим записом № 66 було зареєстровано шлюб. Так, після реєстрації шлюбу, донька припинила своє проживання з матір`ю і стала проживати зі своїм чоловіком у його будинку. Даний факт підтверджується також витягом з протоколу № 1 засідання районної комісії з питань захисту прав дитини Рокитнівської районної державної адміністрації від ІНФОРМАЦІЯ_3 року, в якому вказано, що ОСОБА_3 народила доньку, вийшла заміж та проживає окремо від матері, тобто перебуває на утриманні свого чоловіка. З уточненням позовних вимог просив суд частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами в період з 01 січня 2016 року по 31 серпня 2016 року на суму 5534, 34 грн.; звільнити від сплати аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , починаючи з 05 листопада 2017 року на загальну суму 14 157,10 грн.; звільнити від сплати аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання дітей в розмірі 67 190 грн., сплачених відповідно до квитанцій за період з червня 2011 року і по 31 грудня 2019 року.

Рішенням Рокитнівського районного суду Рівненської області від 13 березня 2020 року вказаний позов задоволено частково. Звільнено ОСОБА_1 від сплати заборгованості за аліментами на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , які стягуються за виконавчим листом Рокитнівського районного суду №2-120 від 10.03.2010 року, за період з 01 січня 2016 року по 31 серпня 2016 року в сумі 5 534 гривні 34 копійки. Звільнено ОСОБА_1 від сплати аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , які стягуються за виконавчим листом Рокитнівського районного суду №2-120 від 10.03.2010 року, починаючи з 05 листопада 2017 року. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1536 гривень 80 копійок.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог вмотивоване положеннями ч. 2 ст. 197 СК України, яка передбачає, що за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення, та обґрунтоване належними та достовірними доказами на підтвердження того, що у заявлений період позивач підлягає звільненню від сплати аліментів на утримання сина - з огляду на факт проживання разом та перебування останнього на його утриманні, і дочки - з огляду на набуття нею повної дієздатності у зв`язку з одруженням, оскільки такі обставини у розумінні вищезазначеної статті є істотними.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про звільнення від сплати аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання дітей в розмірі 67 190 грн., сплачених відповідно до квитанцій за період з червня 2011 року і по 31 грудня 2019 року вмотивоване відсутністю доказів на підтвердження того, що заявлена сума сплачена позивачем на користь відповідачки в якості аліментів, оскільки відповідні відомості в квитанціях в графі «призначення платежу» не містять вказівки, що перераховані суми є аліментами на утримання дітей. Судом також взято до уваги, що квитанції про сплату коштів за період з березня 2019 року по січень 2020 року були враховані державним виконавцем при визначенні розміру заборгованості платника аліментів.

Вважаючи рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про звільнення від сплати аліментів в розмірі 67 190 грн., сплачених відповідно до квитанцій за період з червня 2011 року і по 31 грудня 2019 року, незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі заперечує висновок місцевого суду в цій частині про те, що сплачені ним в період з червня 2011 року по грудень 2019 року платежі на користь відповідачки не є аліментами, оскільки про це не вказано у «призначенні платежу». Покликається на положення ст. 197 СК України, яка передбачає, що платник аліментів може бути звільнений від сплати заборгованості за ними повністю або частково у разі наявності істотних обставин, при чому, питання про те, чи мають такі обставини істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Додає, що ця правова норма не встановлює вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для повного або часткового звільнення від сплати заборгованості, а відтак суд прийшов до хибного висновку, що відсутність у поданих платіжних документах помітки «призначення платежу - аліменти» є підставою для відмови у задоволенні позову в цій частині. Доводить, що в цьому випадку суд міг визнати обставинами, що мають істотне значення так, які вказують на те, що платник аліментів фактично виконав свій обов`язок по утриманню дитини, але зробив це у інший, ніж визначений судовим рішенням, спосіб, однак співмірною вартістю, яка не була, при цьому, зарахована для примусового виконання рішення суду про стягнення аліментів. Звертає увагу, що в судовому засіданні відповідач та її представник не заперечили, що здійснені перекази коштів без вказівки на призначення мали періодичний характер, щомісячно, а тому очевидно, що це і є аліменти. Додає, що будь-яких інших відносин з відповідачем, окрім переказів коштів на утримання спільних дітей, і нього немає. Вказує, що питання про надання оригіналів платіжних документів місцевим судом не ставилося при відкритті провадження та призначенні справи до розгляду. З наведених міркувань просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у звільненні його від сплати аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання дітей в розмірі 67 190 грн., сплачених відповідно до квитанцій за період з червня 2011 року і по 31 грудня 2019 року, та в цій частині ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог учасниками справи не оскаржене, а тому, у відповідності до положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України, апеляційним судом не переглядається.

Дослідивши матеріали та обставини справи  на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох спільних дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.5, 6).
Рішенням Рокитнівського районного суду Рівненської області від 18 лютого 2010 року у справі №2-120/2010 з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3    та ОСОБА_4 у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21 грудня 2009 року до досягнення дітьми повноліття (а.с.83).

Як вбачається із довідки-розрахунку заборгованості по аліментах виданої Рівненським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області від 15.03.2019 року, по виконанню виконавчого листа №2-120 від 10.03.2010 р. про стягнення аліментів з ОСОБА_1 в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку за період з 21.12.2009 року по лютий 2019 року становить 60908,79 грн. (а.с.7,8).
      
Наказом №1 Спасівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів від 12 січня 2016 року ОСОБА_4 зараховано учнем 8-го класу Спасівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Здолбунівської районної ради, а наказом №116 Спасівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів від 22 серпня 2016 року ОСОБА_4 відраховано із складу учнів школи у зв`язку з навчанням його у Рокитнівській ЗОШ І-ІІІ ступенів №3 з 01.09.2016 року (а.с. 9, 10).

Відповідо витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу від 12.03.2019 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 03 листопада 2017 року зареєструвала шлюб та змінила дошлюбне прізвище ОСОБА_2 на ОСОБА_2 (а.с. 13).  Витягом з протоколу №1 засідання районної комісії з питань захисту прав дитини Рокитнівської районної державної адміністрації від ІНФОРМАЦІЯ_3 року встановлено, що станом на ІНФОРМАЦІЯ_3 дочка ОСОБА_3 народила дитину, вийшла заміж та проживає окремо (а.с.14).

Звертаючись до суду з позовом про звільнення від заборгованості зі сплати аліментів, позивач вказував на вищезазначені та документально підтверджені факти як на істотну обставину.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. 

Положення цієї статті передбачають, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. При цьому обставини повинні бути такими, що мають істотне значення.

В оскаржуваній частині рішення позивач зазначав, що до таких істотних обставин суд міг би віднести факт періодичного перерахування ним відповідачці коштів, який підтверджені квитанціями.

Разом з тим, апеляційний суд не може взяти до уваги такі твердження як підставу для звільнення від сплати заборгованості по аліментах. Надані до суду першої інстанції копії квитанції за період з червня 2011 року по 31 грудня 2019 року, а також їх оригінали, що долучені до апеляційної скарги, не можуть розцінюватися судом як підтвердження істотних обставин. Квитанції свідчать про перерахування періодичних платежів позивачем відповідачу в різних сумах, проте не містять вказівки на призначення платежу.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 80 ЦПК України).

Належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Виходячи з того, що предметом доказування при розгляді апеляційної скарги ОСОБА_1 є факт перерахування ним коштів ОСОБА_2 в період з червня 2011 року по 31 грудня 2019 року в якості аліментів на утримання їхніх дітей, та зважаючи, що на підтвердження надано квитанції, які не містять зазначення, що такі суми перераховані як аліменти, у суду відсутні передбачені законом підстави для задоволення позовних вимог в цій частині. 

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував. 

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції  були правильно, всебічно і повно встановлені  обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 13 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 28 липня 2020 року.

Головуючий                                                        Ковальчук Н. М.

Судді:                                                                Бондаренко Н. В. 

                                                                       Хилевич С. В.