Ухвала
Іменем України 
21 вересня 2020 року
м. Київ
справа № 138/618/19
провадження № 51-4428 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду  у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь під час розгляду кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 22 червня 2020 року щодо ОСОБА_4 ,
встановив:
За вироком Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області                         від 27 листопада 2019 року  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за частиною 1 статті 204 Кримінального кодексу України (далі – КК) до покарання у виді штрафу в розмірі 25 500 грн.
Також, цим вироком ОСОБА_4 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 204 КК, та виправдано.
Вінницький апеляційний суд ухвалою від 22 червня 2020 року постановив на підставі статті 49, частини 5 статті 74 КК звільнити ОСОБА_4 від покарання за  частиною 1 статті 204 КК у зв`язку із закінченням строків давності. В решті вказаний вирок суду першої інстанції залишено без зміни.
У касаційній скарзі прокурор ставить вимогу про скасування зазначеної ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції. Посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
 
Відповідно до вимог частини 2 статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК, а також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі    статтею 436 КПК. 
Однак вказаних вимог кримінального процесуального закону прокурор не дотримався. 
Як убачається зі змісту касаційної скарги прокурор фактично просить надати доказам у кримінальному провадженні іншу оцінку, ніж їм дано судами першої та апеляційної інстанцій, тобто посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що згідно зі статтею 438 КПК не є предметом перевірки у касаційному порядку.
Крім того, прокурор у своїй касаційній скарзі, посилаючись на те, що сторони кримінального провадження були позбавленні необхідних умов для реалізації своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, не конкретизує в чому саме полягало порушення їхніх прав та не зазначає на якій стадії судового розгляду відбулись такі порушення.
При цьому, прокурор, не погоджуючись з ухвалою апеляційного суду, наводить доводи, що стосуються винуватості ОСОБА_4 , однак не звернув увагу на те, що апеляційний суд на підставі статті 49, частини 5 статті 74 КК звільнив останнього від покарання за частиною 1 статті 204 КК у зв`язку з закінченням строків давності та закрив провадження в цій частині. 
 
До того ж, прокурор вказує на порушення вимог статті 419 КПК судом апеляційної інстанції, проте не конкретизує, які саме порушення допущено цим судом та який вплив вони мали на постановлене судове рішення. 
Також, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, не зазначає їх зміст та вплив на незаконність судових рішень, з урахуванням вимог         статті 412 КПК. 
Таким чином, недодержання прокурором вимог, передбачених статтею 427 КПК, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху. 
 
На підставі наведеного, керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Суд    
 
постановив:
Касаційну скаргу прокурора, який брав участь під час розгляду кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Вінницького апеляційного суду         від 22 червня 2020 року щодо ОСОБА_4 залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання ним ухвали.  
 
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
 
            Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:
 
ОСОБА_1                                     ОСОБА_2                                        ОСОБА_3