ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2107/20 Справа № 201/131/18 	  	Суддя у 1-й інстанції - Федоріщев С. С. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2020 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді Єлізаренко І.А.
суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В. 
за участю секретаря Черкас Є.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги  ОСОБА_1 , Дніпровської міської ради на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 06 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Дніпровської міської ради, приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Перфілової Олени Анатоліївни, ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування рішень, визнання договору недійсним,-

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , Дніпровської міської ради, приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Перфілової О.А., ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування рішень, визнання договору недійсним.
В обґрунтування позовних вимог, які уточнювалися в ході судового розгляду справи, ОСОБА_2 посилалася на те, що 30 листопада 2016 року ОСОБА_2 звернулася з клопотанням до Дніпровської міської ради про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення ділянки орієнтовною площею 0,1 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Рішенням Дніпровської міської ради від 13 квітня 2017 року № 352/19 позивачу надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою зазначеної земельної ділянки та зобов`язано замовити розроблення проекту землеустрою (пункт 2 рішення). 19 жовтня 2017 року проведено роботи щодо встановлення меж земельної ділянки, отримано погодження із суміжним землекористувачем. 20 грудня 2017 року Дніпровська міська рада прийняла рішення №113/28 "Про передачу земельної ділянки по АДРЕСА_1 у власність громадянину ОСОБА_3 , для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)". Пунктом 1 вказаного рішення Дніпровська міська рада затвердила проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,100 га та передала її у власність ОСОБА_3 22 грудня 2017 року приватним нотаріусом Дніпровського МНО Перфіловою О.А. проведено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за ОСОБА_3 позивач зазначала, що рішення Дніпровської міської ради від 20 вересня 2017 року №314/24 та від 20 грудня 2017 року №113/28 порушують її права на приватизацію спірної земельної ділянки. На підставі викладеного, ОСОБА_2 просила суд визнати протиправним та скасувати пункт 33 додатку до рішення Дніпровської міської ради від 20 вересня 2017 №314/24 "Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки) громадянам у місті Дніпрі (34 особи), яким ОСОБА_3 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1000 за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської міської ради від 20 грудня 2017 року №113/28 "Про передачу земельної ділянки на по АДРЕСА_1 у власність громадянину ОСОБА_3 , для будівництва та обслуговування жилого будинку. господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)"; визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Дніпровського МНО Перфілової О.А. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) про реєстрацію за ОСОБА_3 права власності на земельну ділянку площею 0,100 га по АДРЕСА_1 ; визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,100 га (кадастровий номер 1210100000:03:084:0056) по АДРЕСА_1 , укладений 17 січня 2018 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 за номером: 201 посвідчений приватним нотаріусом Парфіловою O.A. Дніпровського міського нотаріального округу. 
Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 06 листопада 2019 року, з урахування ухвали про виправлення описки від 04 березня 2020 року, частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 . Скасовано п.33 Додатка до рішення Дніпровської міської ради №314/24 від 20 вересня 2017 "Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки) громадянам у м. Дніпрі (34 особи), яким ОСОБА_3 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1000 га. по АДРЕСА_1 . Скасовано рішення Дніпровської міської ради від 20 грудня 2017 року №113/28 "Про передачу земельної ділянки на по АДРЕСА_1 у власність громадянину ОСОБА_3 , для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)". Скасовано рішення приватного нотаріуса Перфілової О.А. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 38992026 від 27 грудня 2017 року про реєстрацію за ОСОБА_3 права власності на земельну ділянку площею 0,100 га (кадастровий номер 1210100000:03:084:0056) по АДРЕСА_2 . Визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,100 га (кадастровий номер 1210100000:03:084:0056) по АДРЕСА_2 , укладений 17 січня 2018 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 за номером: 201 посвідчений приватним нотаріусом Парфіловою O.A. Дніпровського міського нотаріального округу. Стягнуто з ОСОБА_3 , Дніпровської міської ради, приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Перфілової О.А. ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , судові витрати у розмірі 2 819 грн. 20 коп., які складаються - 2 114 грн. 40 коп. судовий збір за подачу позову та 704 грн. 80 коп. судовий збір за забезпечення позову - по 704 грн. 80 коп. з кожного. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1  просить рішення суду від 06 листопада 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. 
В апеляційній скарзі Дніпровська міська рада просить рішення суду від 06 листопада 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. 
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційні скарги задовольнити частково з наступних підстав.
Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.
       З матеріалів справи вбачається, 30 листопада 2016 року ОСОБА_2 звернулася з клопотанням до Дніпровської міської ради (вх. № 36/6697 від 30 листопада 2016 року) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,100 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 між будинками №27 та № 33 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (т.1 а.с.12).
       За результатом розгляду клопотання рішенням Дніпровської міської ради від 13 квітня 2017 року №352/19 ОСОБА_2 було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою зазначеної земельної ділянки та зобов`язано замовити розроблення проекту землеустрою (п. 2 рішення) (т.1 а.с.9,10).
       Обмежень щодо строку дії рішення Дніпровської міської ради від 13 квітня 2017 року №352/19 не містить.
       На підставі вказаного рішення між ОСОБА_2 та ТОВ "Геоланд 2000" 27 квітня 2017 року було укладено договір на виконання землевпорядних робіт №ДП270420117/224-П.
       Розробляючи проект землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_2 вищевказаної земельної ділянки, 19 жовтня 2017 року проведено роботи по встановленню меж земельної ділянки, отримано погодження із суміжним землекористувачем ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго", містобудівний висновок №14/27-1309 від 07.11.2017 Департаменту по роботі з активами Головного архітектурно-планувального управління Дніпровської міської ради (т.1 а.с.13-25).
       З висновку №14/27-1309 від 07 листопада 2017 року ОСОБА_2 стало відомо, що за даними інформаційної бази містобудівного кадастру 13 жовтня 2017 року за №14/27-1141 гр. ОСОБА_3 надано висновок про погодження проекту землеустрою частини зазначеної земельної ділянки.
       За зверненням ОСОБА_2 постійна комісія з питань архітектури, містобудування та земельних відносин Дніпровської міської ради надала висновок №222-зв від 08 листопада 2017, згідно якого ОСОБА_2 має бути надана перевага у подальшому оформленні земельної ділянки по АДРЕСА_1 , оскільки ОСОБА_2 отримала дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо її відведення раніше (рішення міської ради №352/19 від 13 квітня 2017 року) ніж громадянин ОСОБА_3 (рішення міської ради №314/24 від 20 вересня 2017 року). Також рекомендовано департаменту по роботі з активами міської ради підготувати проект рішення міської ради про скасування пункту 33 додатку до рішення міської ради №314/24 від 20 вересня 2017 року "Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки) громадянам у м. Дніпрі (34 особи) (т.1 а.с.28).
       Дніпровською міською радою 20 грудня 2017 року було прийнято рішення №113/28 "Про передачу земельної ділянки по АДРЕСА_1 ) у власність гр. ОСОБА_3 , ідентифікаційний номер, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)" (т.1 а.с.33-35).
       Пунктом 1 рішення №113/28 від 20 грудня 2017 року Дніпровська міська рада затвердила проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,100 га (кадастровий номер 1210100000:03:084:0056) та передала її у власність ОСОБА_3 
       Приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального округу Перфіловою О.А. прийнято рішення №38992026 та проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,100 га з кадастровим номером 1210100000:03:084:0056 (т.1 а.с.37, 38).
        ОСОБА_3 17 січня 2018 року здійснив відчуження спірної земельної ділянки ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,100 га (кадастровий номер 1210100000:03:084:0056) по АДРЕСА_2 (т.2 а.с.192-194, 195, 196).
       Прийняття органом місцевого самоврядування рішення міської ради №352/19 від 13 квітня 2017 року призвело до виникнення правовідносин, пов`язаних з реалізацією ОСОБА_2 певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів у щодо земельної ділянки, що є в комунальній власності, для будівництва житлового будинку.
       Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 , суд першої інстанції посилався на їх доведеність та обгрунтованість у частині їх задоволення, однак, повністю погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них за неповного з"ясування обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права, що відповідно до ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.
       Відповідно до частини 1 статті 140 Конституції України, місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.
       Органи місцевого самоврядування відповідно до Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" наділені значними повноваженнями у різних галузях, зокрема, у сфері управління та розпорядженням майном, що є у комунальній власності, у тому числі визначення у встановленому законодавством порядку відповідно до рішень ради території, вибір, вилучення (викуп) і надання землі для містобудівних потреб, визначених містобудівною документацією (стаття 31 Закону).
       Відповідно до частин 1, 5 статті 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правоможності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.
       Згідно зі ст. 12 Земельного кодексу України розпорядження землями територіальних громад та передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу, відповідно, належить до повноважень сільських, селищних, міських рад.
       Статтею 40 Земельного кодексу України закріплено право громадянина отримати безоплатно у власність земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом.
       Відповідно до ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України будь-який громадянин України має право безоплатно отримати у власність земельну ділянку із земель державної і комунальної власності.
       Частиною 1 ст. 121 Земельного кодексу України встановлено норми, в межах яких особа може безоплатно отримати ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в містах така норма є не більше 0,10 гектара.
       Відповідно до ч. 1 ст. 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
       Статтею 116 Земельного кодексу України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
       Згідно статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).
       Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.
       Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.
       30 листопада 2016 року ОСОБА_2 звернулася з клопотанням до Дніпровської міської ради (вх. № 36/6697 від 30 листопада 2016 року) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,100 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 між будинками №27 та № 33 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (т.1 а.с.12).
       За результатом розгляду клопотання, рішенням Дніпровської міської ради від 13 квітня 2017 року №352/19 ОСОБА_2 було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою зазначеної земельної ділянки та зобов`язано замовити розроблення проекту землеустрою (п. 2 рішення) (т.1 а.с.9,10).
       Обмежень щодо строку дії рішення Дніпровської міської ради від 13 квітня 2017 року №352/19 не містить.
       На підставі вказаного рішення між ОСОБА_2 та ТОВ "Геоланд 2000" 27 квітня 2017 року було укладено договір на виконання землевпорядних робіт №ДП270420117/224-П.
       Розробляючи проект землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_2 вищевказаної земельної ділянки, 19 жовтня 2017 року проведено роботи по встановленню меж земельної ділянки, отримано погодження із суміжним землекористувачем ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго", містобудівний висновок №14/27-1309 від 07.11.2017 Департаменту по роботі з активами Головного архітектурно-планувального управління Дніпровської міської ради (т.1 а.с.13-25).
       З висновку №14/27-1309 від 07 листопада 2017 року ОСОБА_2 стало відомо, що за даними інформаційної бази містобудівного кадастру 13 жовтня 2017 року за №14/27-1141 гр. ОСОБА_3 надано висновок про погодження проекту землеустрою частини зазначеної земельної ділянки.
       За зверненням ОСОБА_2 постійна комісія з питань архітектури, містобудування та земельних відносин Дніпровської міської ради надала висновок №222-зв від 08 листопада 2017, згідно якого ОСОБА_2 має бути надана перевага у подальшому оформленні земельної ділянки по АДРЕСА_1 , оскільки ОСОБА_2 отримала дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо її відведення раніше (рішення міської ради №352/19 від 13 квітня 2017 року) ніж громадянин ОСОБА_3 (рішення міської ради №314/24 від 20 вересня 2017 року). Також рекомендовано департаменту по роботі з активами міської ради підготувати проект рішення міської ради про скасування пункту 33 додатку до рішення міської ради №314/24 від 20 вересня 2017 року "Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки) громадянам у м. Дніпрі (34 особи) (т.1 а.с.28).
       Дніпровською міською радою 20 грудня 2017 року було прийнято рішення №113/28 "Про передачу земельної ділянки по АДРЕСА_1 ) у власність гр. ОСОБА_3 , ідентифікаційний номер, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)" (т.1 а.с.33-35).
       Пунктом 1 рішення №113/28 від 20 грудня 2017 року Дніпровська міська рада затвердила проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,100 га (кадастровий номер 1210100000:03:084:0056) та передала її у власність ОСОБА_3 
       Приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального округу Перфіловою О.А. прийнято рішення №38992026 та проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,100 га з кадастровим номером 1210100000:03:084:0056 (т.1 а.с.37, 38).
        ОСОБА_3 17 січня 2018 року здійснив відчуження спірної земельної ділянки ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,100 га (кадастровий номер 1210100000:03:084:0056) по АДРЕСА_2 (т.2 а.с.192-194, 195, 196).
       Встановлено, прийняття органом місцевого самоврядування рішення міської ради №352/19 від 13 квітня 2017 року призвело до виникнення правовідносин, пов`язаних з реалізацією ОСОБА_2 певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів у щодо земельної ділянки, що є в комунальній власності, для будівництва житлового будинку.
       Відповідно до статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", рішення Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення. Ненормативні акти місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вони вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.
       Право на оскарження в суді рішень органів місцевого самоврядування гарантується безпосередньо на підставі Конституції України кожному (частина третя статті 8, частина друга статті 55).
       Відповідно до статті 21 Цивільного кодексу України встановлено, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.
       Аналіз положень указаних норм законодавства свідчить про те, що особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачено нормою матеріального права, зокрема, шляхом визнання недійсними актів органів місцевого самоврядування та визнання незаконною бездіяльності органу місцевого самоврядування.
       Така правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 923/466/17 (провадження №12-89гс18), від 19 червня 2018 року у справі № 916/1979/13 (провадження № 12-62гс18), від 19 березня 2019 року у справі № 906/920/16 (провадження № 12-215гс18), згідно з якими Велика Палата Верховного Суду зазначила, що відновленням становища, яке існувало до порушення, є також визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування. Рішення органу місцевого самоврядування, яке має ознаки ненормативного акта та вичерпує свою дію після його реалізації, може оспорюватися з точки зору законності, а вимоги про визнання рішення незаконним - розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства. Особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачено нормою матеріального права.
       Обов`язковою умовою звернення до суду з позовом про визнання незаконними рішення, дій, бездіяльності органу місцевого самоврядування є заінтересованість позивача. Тому особа повинна довести (а суд - встановити), що їй належать права або законні інтереси, за захистом яких вона звернулася до суду.
       У разі звернення з вимогами про визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу місцевого самоврядування, встановленню та доведенню підлягають, як обставини, що оскаржувані рішення, дії, бездіяльність суперечить актам цивільного законодавства (не відповідає законові), так і обставини, що ці рішення, дії, бездіяльність порушують права або законні інтереси особи, яка звернулась із відповідними позовними вимогами, а метою захисту порушеного або оспорюваного права є відповідні наслідки у вигляді відновлення порушеного права або охоронюваного інтересу саме особи, що звернулась за їх захистом.
       Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права або законного інтересу, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права або законного інтересу пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.
       Звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами, позивач ОСОБА_2 посилалася на те, що Дніпровська міська рада допустила прийняття неправомірних рішень, здійснивши врегулювання правовідносин щодо однієї і тієї ж земельної ділянки однопредметними рішеннями однакової сили, які за змістом суперечать одне одному.
       Прийняття Дніпровською міською радою рішення №314/24 від 20 вересня 2017 року, а саме пункту 33 додатку до рішення, та рішення №113/28 від 20 грудня 2017 року призвело до порушення права очікування позивача на правомірне набуття у власність земельної ділянки по АДРЕСА_1 та пов`язаних з цим законних інтересів.
       Права та законні інтереси ОСОБА_2 зазнали негативного впливу з боку Дніпровської міської ради через прийняття нею оскаржуваних рішень, внаслідок чого позивач неправомірно втратила надане їй право на відведення земельної ділянки, а тому рішення Дніпровської міської ради від 20 вересня 2017 №314/24 "Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки) громадянам у місті Дніпрі (34 особи)" - в частині пункту 33 додатку до вказаного рішення є неправомірним та підлягає скасуванню.
       Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
       Відповідно до ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
       Згідно з ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
       Тобто, правомочності власника не є безмежними, закон може встановлювати певні обмеження здійснення права власності. Такі обмеження встановлюються з метою забезпечення рівноваги в суспільстві та здійснення майнових прав усіма суб`єктами права.
       Слід зазначити, позивачем ОСОБА_2 своєчасно було вжито заходів для врегулювання спору з приводу наявності у неї переваги перед ОСОБА_3 на відведення спірної земельної ділянки шляхом звернення до Дніпровської міської ради з відповідною заявою.
       У своєму висновку постійно діюча комісія з питань архітектури, містобудування та земельних відносин Дніпровської міської ради №222-зв від 08 листопада 2017 року, зазначила, що ОСОБА_2 має бути надана перевага у подальшому оформленні земельної ділянки по АДРЕСА_1 , оскільки ОСОБА_2 отримала дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо її відведення раніше (рішення міської ради №352/19 від 13 квітня 2017 року) ніж громадянин ОСОБА_3 (рішення міської ради №314/24 від 20 вересня 2017 року) та рекомендовано департаменту по роботі з активами міської ради підготувати проект рішення міської ради про скасування пункту 33 додатку до рішення міської ради №314/24 від 20 вересня 2017 року "Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки) громадянам у м . Дніпрі (34 особи)".
       Зазначений висновок уповноваженого органу Дніпровської міської ради надавав позивачу привід правомірно очікувати вжиття радою належних дій щодо скасування пункту 33 додатку до рішення міської ради №314/24 від 20 вересня 2017 року та можливості безперешкодного розроблення землевпорядної документації щодо відведення земельної ділянки.
       Враховуючи викладене, рішення Дніпровської міської ради від 20 грудня 2017 року №113/28 "Про передачу земельної ділянки по АДРЕСА_1 ) у власність гр. ОСОБА_3 , ідентифікаційний номер, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)", є неправомірним та підлягає скасуванню.

       Щодо позовних вимог позивача ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса Дніпровського МНО Перфілової О.А. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 27 грудня 2017 року про реєстрацію за ОСОБА_3 права власності на земельну ділянку площею 0,100 га по АДРЕСА_1 , слід зазначити наступне.
       Відповідно до ч. 1 ст. 182 Цивільного кодексу України право власності на інші речового права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
       Згідно з ч. 2 ст. 331 Цивільного кодексу України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
       Статтею 125 Земельного кодексу України визначено. що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
       Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
       Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
       Положеннями п.2 ч. 1 ст. 10 вказаного закону, нотаріуси є державними реєстраторами.
       Відповідно до ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.
       Внесення змін до записів Державного реєстру прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора здійснюються у порядку, передбаченому для державної реєстрації прав (крім випадків, коли такі дії здійснюються у порядку, передбаченому статтею 37 цього Закону).
       Встановлено, після отримання рішення №113/28 від 20 грудня 2017 року "Про передачу земельної ділянки по АДРЕСА_1 ) у власність ОСОБА_3 , ідентифікаційний номер, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)", ОСОБА_3 звернувся до нотаріуса з метою реєстрації відповідного речового права.
       При розгляді заяви ОСОБА_3 та доданих до неї документів, нотаріусом не було виявлено визначених законом підстав для відмови в реєстрації права власності на спірну земельну ділянку, внаслідок чого нотаріусом Дніпровського МНО Перфіловою О.А. 27 грудня 2017 року було проведено державну реєстрацію (з відкриттям розділу), індексний номер 38992026 за ОСОБА_3 права власності на земельну ділянку площею 0,100 га (кадастровий номер 1210100000:03:084:0056).
       Слід зазначити, право або інтерес позивача, який вважає себе власником земельної ділянки, може бути порушено внесенням до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про наявність права власності (користування) іншої особи.         При цьому рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. 
       Тому, належним способом захисту права або інтересу позивача у такому разі є не визнання протиправним та скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав, а скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності (користування) (частина друга статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").
       Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 серпня 2019 року у справі №823/750/16.
       Отже, позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса Дніпровського МНО Перфілової О.А. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 38992026 від 27 грудня 2017 року про реєстрацію за ОСОБА_3 права власності на земельну ділянку площею 0,100 га по АДРЕСА_1 , є неналежним способом захисту права або інтересу позивача, а тому не підлягають задоволенню.
       Стосовно позовних вимог ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу спірної земельної ділянки від 17 січня 2018 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , слід зазначити, відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
       Згідно із статтею 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
       Стаття 203 Цивільного кодексу України встановлює загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.
       Згідно із частинами другою та третьою статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Загальним правовим наслідком недійсності правочину (стаття 216 ЦК України) є реституція, яка застосовується як належний спосіб захисту цивільного права та інтересу за наявності відносин, які виникли у зв`язку із вчиненням особами нікчемного правочину та внаслідок визнання його недійсним.
       При цьому правом оспорювати правочин і вимагати проведення реституції ЦК України наділяє не лише сторону (сторони) правочину, але й інших, третіх осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи їх статус як "заінтересовані особи" (статті 215, 216 ЦК України).
       Встановлено, що договір купівлі-продажу спірної земельної ділянки площею 0,100 га (кадастровий номер 1210100000:03:084:0056) по АДРЕСА_2 від 17 січня 2018 року було укладено між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . 
       Звернувшись до суду з даним позовом, ОСОБА_2 , зокрема, просила суд визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 17 січня 2018 року площею 0,100 га (кадастровий номер 1210100000:03:084:0056) по АДРЕСА_1 укладеним між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 за номером:201 та посвідченим приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Панфіловою О.А. 
Слід зазначити, сторонами оспорюваного договору купівлі-продажу земельної ділянки є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .
       У справі про визнання правочину недійсним беруть участь особи, які є, насамперед, сторонами правочину.
       Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
       Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.
Враховуючи, що ОСОБА_2 не є стороною оскаржуваного нею договору купівлі-продажу земельної ділянки від 17 січня 2018 року площею 0,100 га (кадастровий номер 1210100000:03:084:0056), що був укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , позовні вимоги ОСОБА_2 в частині визнання недійсним вказаного договору купівлі-продажу земельної ділянки не підлягають задоволенню.
       За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційні скарги  ОСОБА_1 , Дніпровської міської ради слід задовольнити частково, рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 листопада 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 .
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 та апеляційну скаргу Дніпровської міської ради - задовольнити частково.
       Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 06 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Дніпровської міської ради, приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Перфілової Олени Анатоліївни, ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування рішень, визнання договору недійсним - скасувати.
       Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Дніпровської міської ради, приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Перфілової Олени Анатоліївни, ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування рішень, визнання договору недійсним - задовольнити частково.
       Визнати неправомірним та скасувати рішення Дніпровської міської ради від 20 вересня 2017 року №314/24 "Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки) громадянам у місті Дніпрі (34 особи)" в частині надання дозволу ОСОБА_3 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1000 га за адресою: АДРЕСА_1 (п.33 Додатку до рішення Дніпровської міської ради від 20 вересня 2017 року №314/24 "Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки) громадянам у місті Дніпрі (34 особи)".
       Визнати неправомірним та скасувати рішення Дніпровської міської ради від 20 грудня 2017 року №113/28 "Про передачу земельної ділянки на по АДРЕСА_1 ) у власність громадянину ОСОБА_3 для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)".
       В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 - відмовити.
       Стягнути з Дніпровської міської ради, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі - по 704 грн. 80 коп. з кожного. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Головуючий суддя 
Судді