ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

       17 серпня 2020 року                м. Чернівці                Справа № 727/7470/17

       Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
       головуючого Лисака І.Н.,
       суддів: Владичана А.І., Перепелюк І.Б.,
секретар: Собчук І.Ю.,
позивач: ОСОБА_1 , 
відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , товариство з обмеженою відповідальністю «Салон «Наталі»,
третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору: ОСОБА_4 ,
при розгляді справи за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Салон «Наталі» на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20 березня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Смотрицького В.Г., дата складання повного тексту рішення 30.03.2018 року, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та товариства з обмеженою відповідальністю «Салон «Наталі» (далі - ТОВ «Салон «Наталі», товариство), третя особа: ОСОБА_4 , про визнання правочинів недійсними, повернення майна у спільну сумісну власність.
Вказував на те, що з 03 вересня 1988 року до 14 серпня 2014 року перебував з відповідачем ОСОБА_2 в зареєстрованому шлюбі.
Під час шлюбу ними за спільні кошти було придбано квартиру АДРЕСА_1 та квартири АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 .
Право власності на ці квартири зареєстровано за ОСОБА_2 .
У 2006 році квартиру АДРЕСА_4 було переведено у нежитлове приміщення, яке використовується відповідачем ОСОБА_2 для здійснення підприємницької діяльності.
Відповідно до акту прийому-передачі нерухомого майна у власність ТОВ «Салон «Наталі» від 01 липня 2014 року відповідачем, з метою формування 

Провадження №22-ц/822/613/2020                                       Категорія 5
статутного капіталу, в обмін на корпоративні права, передано у власність ТОВ «Салон «Наталі» нежитлове приміщення салону-магазину, загальною площею 78,10 кв.м, яке знаходиться по АДРЕСА_5 . Право власності на вказане приміщення зареєстроване за ТОВ «Салон «Наталі».
Крім того, відповідно до акту прийому-передачі нерухомого майна, у власність ТОВ «Салон «Наталі» від 15 жовтня 2014 року ОСОБА_2 , з метою формування статутного капіталу, в обмін на корпоративні права, передано у власність ТОВ «Салон «Наталі» квартиру АДРЕСА_6 .
Пізніше, вказаний об`єкт нерухомого майна передано ТОВ «Салон «Наталі» у власність ОСОБА_3 , згідно акту прийому - передачі та видано на її ім`я свідоцтво про право власності від 30 жовтня 2014 року.
Вважав, що відповідач ОСОБА_2 без його згоди відчужила належне їм на праві спільної сумісної власності нерухоме майно.
Просив ухвалити рішення, яким: визнати недійсними рішення установчих загальних зборів учасників ТОВ «Салон «Наталі» від 01 липня 2014 року, яким прийнято рішення про передачу ОСОБА_2 у власність ТОВ «Салон «Наталі» нежитлового приміщення салону-магазину, розташованого по АДРЕСА_7 та виданого на його підставі свідоцтва на ім`я ТОВ «Салон «Наталі» про право власності на нерухоме майно від 04 вересня 2014 року; визнати недійсними рішення загальних зборів учасників ТОВ «Салон «Наталі» від 15 жовтня 2014 року, яким прийнято рішення про передачу ОСОБА_2 у власність ТОВ «Салон «Наталі» квартири АДРЕСА_3 , акт від 29 жовтня 2014 року прийому-передачі від ТОВ «Салон «Наталі» квартири АДРЕСА_3 у власність ОСОБА_3 , у зв`язку із її виходом зі складу учасників товариства та виданого на підставі зазначеного протоколу та акту свідоцтва на ім`я ОСОБА_3 про право власності на нерухоме майно від 30 жовтня 2014 року, застосувавши наслідки визнання правочинів недійсними і повернути вказане майно у спільну сумісну власність ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Третя особа на стороні відповідачів ОСОБА_4 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про визнання майна спільною власністю.
В позові посилається на те, що є приватним підприємцем з 2000 року. З метою досягнення спільних інтересів та на виконання домовленості щодо спільної діяльності, він та ОСОБА_2 підшукували приміщення для здійснення у ньому діяльності з пошиття та прокату весільного вбрання.
Знайшовши квартиру вони домовились між собою, що договір купівлі-продажу буде оформлено на ОСОБА_2 , що і було виконано.
Придбана квартира АДРЕСА_4 , була оформлена на ОСОБА_2 08 грудня 2001 року.
17 грудня 2001 року між ними було укладено договір про спільну діяльність, а 28 грудня 2001 року між ними ж укладено договір оренди цього приміщення (безоплатний). На виконання домовленостей досягнутих між ним та ОСОБА_2 , одержавши нотаріально завірену згоду ОСОБА_2 зайнявся реконструкцією та ремонтом квартири АДРЕСА_4 .
Відповідно до рішення виконкому Чернівецької міської ради від 05 лютого 2002 року №88/3, за нотаріально посвідченою заявою-згодою ОСОБА_2 , ОСОБА_4 було дозволено переобладнання під салон-магазин квартири АДРЕСА_4 , яка знаходиться на першому поверсі і належить ОСОБА_2 .
Замовивши та одержавши у 2002 році робочий проект №6/02 щодо реконструкції квартири АДРЕСА_4 , ОСОБА_4 провів її реконструкцію та необхідні ремонтні роботи.
09 вересня 2002 року актом Державної технічної комісії про прийняття закінченого будівництвом об`єкта в експлуатацію, за участю забудовника ОСОБА_4 та власника ОСОБА_2 , нежитлове приміщення було прийнято в експлуатацію як салон-магазин по АДРЕСА_7 - 8/100 частин.
Взамін договору купівлі-продажу від 08 грудня 2001 року, на виконання рішення Чернівецького міськвиконкому від 15 жовтня 2002 року №454/12, ОСОБА_2 одержала свідоцтво про право власності на нежитлове приміщення, салону-магазину - 8/100 частин, яке знаходиться по АДРЕСА_7 та в цілому складається з нежитлових приміщень загальною площею 78,1 кв.м.
12 листопада 2002 року ОСОБА_4 одержано висновок Чернівецької обласної державної СЕС №282 про надання дозволу на початок роботи весільного салону « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з реалізації весільного та вечірнього вбрання, що по АДРЕСА_5 .
Внаслідок капіталовкладення з його боку площа приміщення збільшилася з 74,9 кв.м до 78,1 кв.м, і він, ОСОБА_4 , став її співвласником, відповідно до зазначеного договору та акту розподілу результатів спільної діяльності від 09 вересня 2002 року.
ОСОБА_2 не заперечує того факту, що він є співвласником салону-магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », однак її колишній чоловік - ОСОБА_3 вважає це майно тільки спільною власністю подружжя та не визнає, що внаслідок капіталовкладень з його боку, після реконструкції і проведення ремонтних робіт та згідно укладеної між ним та ОСОБА_2 угоди він є співвласником спірного приміщення.
Просив визнати, що нежитлове приміщення салону-магазину, загальною площею 78,10 кв. м, яке знаходиться по АДРЕСА_7 - 8/100 частин є спільним майном подружжя ОСОБА_2 і ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , розмір часток яких складає: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - 1/2 частки, а також ОСОБА_4 - 1/2 частки.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20 березня 2018 року позов ОСОБА_3 задоволено частково, позов ОСОБА_4 задоволено повністю.
Визнано недійсним протокол №1 установчих загальних зборів учасників ТОВ «Салон «Наталі» від 01 липня 2014 року, яким прийнято рішення про передачу ОСОБА_2 у власність ТОВ «Салон «Наталі» нежитлового приміщення салону-магазину, розташованого по АДРЕСА_7 та видане на підставі зазначеного протоколу свідоцтво ТОВ «Салон «Наталі» про право власності на нерухоме майно від 04 вересня 2014 року.
Визнано недійсним протоколом №2 загальних зборів учасників ТОВ «Салон «Наталі» від 15 жовтня 2014 року, яким прийнято рішення про передачу ОСОБА_2 у власність ТОВ «Салон «Наталі» квартири АДРЕСА_3 .
Визнано нежитлове приміщення салону-магазину, загальною площею 78,10 кв.м, розташованого в АДРЕСА_7 - 8/100 частин, спільним майном подружжя ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , а також ОСОБА_4 , розмір часток яких складає: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - 1/2 частки та ОСОБА_4 - 1/2 частки.
В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.
В подальшому постановою апеляційного суду Чернівецької області від 14.08.2018 року апеляційні скарги ТОВ «Салон «Наталі» та ОСОБА_3 задоволено.
Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 20 березня 2018 року в частині визнання недійсним протоколу № 1 установчих загальних зборів учасників ТОВ «Салон «Наталі» від 01 липня 2014 року, яким прийнято рішення про передачу ОСОБА_2 у власність ТОВ «Салон «Наталі» нежитлового приміщення салону-магазину, розташовано по АДРЕСА_7 та видане на підставі зазначеного протоколу свідоцтво на ім`я ТОВ «Салон «Наталі» про право власності на нерухоме майно від 04 вересня 2014року та в частині визнання нежитлового приміщення салону - магазин, загальною площею 78,10кв.м., яке розташоване в АДРЕСА_7 - 8/100 частин, спільним майном подружжя ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , а також ОСОБА_4 , розмір часток яких складає: ОСОБА_2 і ОСОБА_3 - Ѕ частки та ОСОБА_4 - 1\2 частки, скасовано.
В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ТОВ «Салон «Наталі», третя особа: ОСОБА_4 , про визнання недійсним рішення (протоколу № 1) установчих загальних зборів учасників ТОВ «Салон «Наталі» від 01 липня 2014року про передачу ОСОБА_2 у власність ТОВ «Салон «Наталі» нежитлового приміщення салону-магазину, розташованого по АДРЕСА_7 та виданого на його підставі свідоцтва на ім`я ТОВ «Салон «Наталі» про право власності на нерухоме майно від 04 вересня 2014року, відмовлено.
В позові третьої особи ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання нежитлового приміщення салону - магазин, загальною площею 78,10 кв.м., розташованого по АДРЕСА_7 - 8/100 частин, спільним майном подружжя ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , а також ОСОБА_4 , розмір часток яких складає: ОСОБА_2 і ОСОБА_3 - Ѕ частки та ОСОБА_4 - 1\2 частки, відмовлено.
Постановою ВС від 27.05.2020 року касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково.
Постанову Апеляційного суду Чернівецької області від 14 серпня 2018 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про визнання недійсним протоколу №1 установчих загальних зборів учасників ТОВ «Салон «Наталі» від 01 липня 2014року, яким прийнято рішення про передачу ОСОБА_2 у власність ТОВ «Салон «Наталі» нежитлового приміщення салону-магазину, розташовано по АДРЕСА_7 та видане на підставі зазначеного протоколу свідоцтво на ім`я ТОВ «Салон «Наталі» про право власності на нерухоме майно від 04 вересня 2014 року скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Отже, перегляду підлягає рішення за апеляційною скаргою ТОВ «Салон «Наталі» в зазначеній вище частині.
За її змістом, товариство просить рішення скасувати в частині визнання недійсним рішення (протоколу №1) установчих загальних зборів учасників ТзОВ «Салон «Наталі» від 01 липня 2014 року, яким передано ОСОБА_2 у власність ТзОВ «Салон «Наталі» нежитлового приміщення салону-магазину, розташованого по АДРЕСА_7 та виданого на підставі зазначеного рішення свідоцтво на ім`я ТзОВ «Салон «Наталі» про право власності на нерухоме майно від 04 вересня 2014 року.
Зазначає, що оскільки власником салону-магазину є ТзОВ «Салон «Наталі», то ОСОБА_3 має право тільки на компенсацію вартості його ј частки. Вважає, що у суду були відсутні підстави для визнання свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 04 вересня 2014 року, яке видане на ім`я ТзОВ «Салон «Наталі», недійсним в повному обсязі.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи в межах її обґрунтувань та заявлених в суді першої інстанції вимог, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції керуючись ст.367 ЦПК України переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Так, ч.4 ст.263 ЦПК України передбачає, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам закону відповідає.
Задовольняючи частково позов ОСОБА_3 суд виходив з того, що відповідач ОСОБА_2 передала спірне нежитлове приміщення салону-магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по АДРЕСА_7 , без згоди співвласника ОСОБА_3 , що є підставою для визнання рішення установчих загальних зборів товариства щодо передачі салону-магазину до статутного фонду недійсним.
Колегія суддів в тій частині, що переглядається, погоджується з вказаним висновком суду, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 03 вересня 1988 року між позивачем ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено шлюб, який розірвано рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 14 серпня 2014 року (а.с.27, 29 т.1).
08 грудня 2001 року між ОСОБА_5 (продавець) з однієї сторони та ОСОБА_2 (покупець) з другої сторони, укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_8 .
17 грудня 2001 року між ОСОБА_2 і приватним підприємцем ОСОБА_4 укладено договір про спільну діяльність, згідно умов якого (п.п.1, 2, 3, 5, 6, 7 Договору) сторони домовилися спільно діяти для досягнення наступної мети: переобладнання під салон-магазин квартири АДРЕСА_4 . При цьому внесок ОСОБА_4 у спільну діяльність, який полягав у професійних навичках та грошових коштах, оцінено в 100 000 грн, а внесок ОСОБА_2 , який полягав у внесенні квартири АДРЕСА_4 , оцінено у 80 000 грн (а.с.70 т.1)
Пунктом 7.1 розділу «Розподіл результатів спільної діяльності» договору зазначено, що нежитлове приміщення салону-магазину по АДРЕСА_7 підлягає поділу кожній із сторін по 1/2.
28 грудня 2001 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 укладено договір оренди цього приміщення (безоплатний) (а.с.72 т.1).
05 лютого 2002 року рішенням виконкому Чернівецької міської ради №88/3 за нотаріально посвідченою заявою-згодою ОСОБА_2 підприємцю ОСОБА_4 дозволено переобладнати під салон-магазин квартиру АДРЕСА_4 , яка розташована на першому поверсі будинку і належить ОСОБА_2 (а.с.75 т.1).
У 2002 році ОСОБА_4 замовлено та одержано робочий проект №6/02 щодо реконструкції квартири АДРЕСА_4 (а.с.76 т.1).
03 червня 2002 року Чернівецькою обласною СЕС підприємцю ОСОБА_4 було видано заключення №75 по робочому проекту реконструкції квартири АДРЕСА_4 (а.с.80 т.1).
09 вересня 2002 року актом Державної технічної комісії про прийняття закінченого будівництвом об`єкта в експлуатацію, за участю забудовника ОСОБА_4 та власника ОСОБА_2 , було прийнято в експлуатацію нежитлове приміщення салон-магазин по АДРЕСА_7 - 8/100 частин, вартістю 83 055 грн (а.с.81 т.1).
09 вересня 2002 року підприємець ОСОБА_4 та ОСОБА_2 склали акт (протокол) розподілу результатів спільної діяльності по договору про спільну діяльність від 17 грудня 2001 року, згідно якого сторони підтвердили виконання укладеного сторонами Договору про спільну діяльність та досягнення спільної мети переобладнання під салон-магазин квартири АДРЕСА_4 (а.с.71 т.1).
23 жовтня 2002 року виконкомом Чернівецької міської ради на підставі рішення Чернівецької міської ради від 15 жовтня 2002 року № 454/12, взамін договору купівлі-продажу від 08 грудня 2001 року, ОСОБА_2 видано на її ім`я Свідоцтво про право приватної власності на 8/100 будинку АДРЕСА_7 , в цілому, яка складається з нежитлових приміщень салону - магазину загальною площею 78,1 кв.м. (а.с.83 т.1).
11 листопада 2002 року ОСОБА_4 отримано висновок №282 Чернівецької обласної державної СЕС про надання дозволу на початок роботи весільного салону « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ПП ОСОБА_4 , який розташований в АДРЕСА_5 з реалізації весільного та вечірнього вбрання (а.с.84 т.1).
01 січня 2003 року між ОСОБА_2 «Орендодавець» з однієї сторони та ОСОБА_4 «Орендар» з другої сторони, укладено безоплатний договір оренди нежилого приміщення АДРЕСА_5 (а.с.73 т.1).
01 липня 2014 року протоколом №1 установчих загальних зборів учасників ТОВ «Салон «Наталі», ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , вирішили: виступити учасниками ТОВ «Салон «Наталі», місцезнаходження Чернівецька область АДРЕСА_5; створити статутний капітал ТОВ «Салон «Наталі» у розмірі 400 000,00 грн, який формується за рахунок майнових та грошових внесків його учасників; розподілити статутний капітал ТОВ «Салон «Наталі» між учасниками наступним чином: ОСОБА_2 - 200 000 грн; ОСОБА_4 - 200 000 грн. 
Крім того, ОСОБА_4 зобов`язався сформувати належну йому частку у статутному капіталі ТОВ «Салон «Наталі» грошовими коштами або майном протягом року з моменту державної реєстрації ТОВ «Салон «Наталі».
ОСОБА_2 з метою формування статутного капіталу ТОВ «Салон «Наталі» передає у власність ТОВ «Салон «Наталі» в якості майнового внеску статутного капіталу в обмін на корпоративні права наступне нерухоме майно: нежитлове приміщення салону-магазину, загальною площею 78,10 кв.м, яке складається з приміщень: 2-1 коридор - площею 3,80 кв.м, 2-2 кухня - площею 11,30 кв.м, 2-3 санвузол - площею 3,80 кв.м, 2-4 зал - площею 36,50 кв.м, 2-5 зал - площею 22,70 кв.м, що складає 8/100 будівлі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_7 та належить ОСОБА_2 на праві власності згідно свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Чернівецької міської ради 22 жовтня 2002 року на підставі рішення Чернівецького міськвиконкому від 15 жовтня 2002 року № 454/12. Вартість за домовленості сторін 200 000 грн (а.с.33 т.1).
01 липня 2014 року актом прийому-передачі нерухомого майна у власність ОСОБА_2 , з метою формування статутного капіталу в обмін на корпоративні права, передала, а ТОВ «Салон «Наталі» в особі ОСОБА_4 прийняло у власність нежитлове приміщення салону-магазину, загальною площею 78,10 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_7 (а.с.37 т.1).
04 вересня 2014 року ТОВ «Салон «Наталі» видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, розташоване за адресою АДРЕСА_7 , загальною площею 78,1 кв.м (а.с.38 т.1).
Статтею 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Аналогічне положення містить і в статті 368 ЦК України.
Частиною 1 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована, один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт в судовому порядку. При цьому тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції спільної сумісної власності майна, покладається на того з подружжя, який її спростовує.
Установивши, що шлюб між сторонами був розірваний 14 серпня 2014 року, а спірна квартира АДРЕСА_4 придбана ОСОБА_2 під час перебування у шлюбі, суд попередньої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що таке майно є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя незалежно від того, що воно було оформлене на ім`я ОСОБА_2 . Докази на спростування презумпції спільності майна, набутого подружжям у шлюбі, - відсутні.
За вимогами частин 1 та 2 ст.369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.
Згідно з ч.3 ст.65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.
Відповідно до ч.4 ст.369 ЦК України правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень.
Розірвання шлюбу не тягне за собою зміну правового статусу майна подружжя. Таке майно залишається їх спільною сумісною власністю. Тобто лише після вирішення питання про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю, виділення конкретних часток кожному зі співвласників, таке майно набуває статусу спільної часткової власності чи особистої приватної власності.
Відсутність згоди одного із співвласників - колишнього подружжя - на розпорядження нерухомим майном є підставою визнання правочину, укладеного іншим співвласником щодо розпорядження спільним майном, недійсним.
Відсутність нотаріально посвідченої згоди іншого зі співвласників (другого з подружжя) на укладення правочину позбавляє співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень на укладення договору про розпорядження спільним майном. Укладення такого договору свідчить про порушення його форми і відповідно до частини четвертої статті 369, статті 215 ЦК України надає іншому зі співвласників (другому з подружжя) право оскаржити договір з підстав його недійсності. При цьому закон не пов`язує наявність чи відсутність згоди усіх співвласників на укладення договору ні з добросовісністю того з подружжя, який уклав договір щодо спільного майна, ні третьої особи - контрагента за таким договором і не ставить питання оскарження договору в залежність від добросовісності сторін договору.
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження№ 14-325цс18).
Оскільки відповідачами не доведено належними та допустимими доказами, що позивач надав нотаріально посвідчену згоду на передачу спірного майна, яке перейшло до статутного капіталу ТОВ «Салон «Наталі» та була спільною сумісною власністю подружжя, як того вимагає ч.3 ст.65 СК України, суд першої інстанцій дійшов правильного висновку про задоволення позову ОСОБА_6 в частині визнання недійсним протоколу №1 установчих загальних зборів учасників ТОВ «Салон «Наталі» від 01.07.2014 року.
Крім того, посилання в рішенні суду на ЗУ «Про власність» та КпШС України є помилковим, однак не вплинуло на правильність ухвалення рішення суду в частині, яка переглядається. 
В силу п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Салон «Наталі» залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20 березня 2018 року в частині визнання недійсним протоколу № 1 установчих загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Салон «Наталі» від 01 липня 2014року, яким прийнято рішення про передачу ОСОБА_2 у власність Товариства з обмеженою відповідальністю «Салон «Наталі» нежитлового приміщення салону-магазину, розташовано по АДРЕСА_7 та видане на підставі зазначеного протоколу свідоцтво на ім`я Товариства з обмеженою відповідальністю «Салон «Наталі» про право власності на нерухоме майно від 04 вересня 2014 року, залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий - підпис /І.Н. Лисак/
Судді - підписи /А.І. Владичан, І.Б. Перепелюк/