ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

04 серпня 2020 року	  м. Одеса	Справа № 915/641/19	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:  
головуючого судді Л.В. Поліщук,
суддів: Л.О. Будішевської, С.В. Таран,
секретар судового засідання Ю.С. Герасименко
за участю представників учасників процесу: 
від позивача – не з`явився
від відповідача – не з`явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Очаківський райагрохім”
на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 29.05.2020 (суддя               Семенчук Н.О., м. Одеса, повний текст складено 03.06.2020) про відмову у задоволенні заяви відповідача про відстрочку виконання рішення суду
у справі № 915/641/19
за позовом Приватного підприємства НВП “Агроенергетичні технології”
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “Очаківський райагрохім”
про стягнення 1649363,55 грн.,

                                                          В С Т А Н О В И В : 

           04.05.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю “Очаківський райагрохім” (далі також – ТОВ “Очаківський райагрохім”, Товариство, заявник, боржник) звернулось до Господарського суду Миколаївської області із заявою (№б/н від 04.05.2020) про відстрочку виконання рішення, в якій просило відстрочити виконання рішення Господарського суду Миколаївської області від 02 липня 2019 року у справі №915/641/19, яке набрало чинності 10 жовтня 2019 року, про стягнення з Товариства на користь Приватного підприємства НВП “Агроенергетичні технології” (далі також – ПП НВП “Агроенергетичні технології”, Підприємство) 1134981,77 грн. основного боргу, 33209,86 грн. – 3% річних, 86479,57 грн. – сума, на яку збільшився основний борг, з урахуванням індексу інфляції, 386764,47 грн. пені, а також судовий збір у сумі 24493,05 грн. строком на один рік. 
          В обґрунтування заяви Товариство послалось на скрутне матеріальне становище.
          Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 29.05.2020 у задоволенні заяви №б/н від 04.05.2020 ТОВ “Очаківський райагрохім” про відстрочку виконання рішення Господарського суду Миколаївської області від 02.07.2019 у справі №915/641/19 відмовлено.          
          Вказана ухвала суду мотивована тим, що заявником не обґрунтовано, в чому полягає виключність обставин, якими він обґрунтовує свою вимогу щодо відстрочення виконання рішення, а обставини, які навів відповідач, не свідчать про неможливість виконання рішення суду у цій справі, а лише відображають його поточний стан, що не є обставинами, з якими закон пов`язує необхідність відстрочення виконання судового рішення.
          Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ТОВ “Очаківський райагрохім” звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просило оскаржувану ухвалу суду скасувати та прийняти нову ухвалу, якою відстрочити виконання вказаного вище рішення суду. Так, скаржник зазначив, що на сьогоднішній день Товариство є збитковим підприємством (75 % посівів зернових культур даного підприємства було фактично знищено внаслідок безсніжної зими та посухи, що не дозволяє розраховувати на врожай), яке не має достатніх коштів для погашення заборгованості за рішенням суду, а відстрочення виконання судового рішення на один рік, зважаючи на сезонний характер виробництва продукції підприємством (вирощування сільськогосподарських культур), забезпечить надходження додаткових коштів та дозволить виконати рішення суду. Скаржник наголошує на тому, що відстрочка виконання рішення суду в подальшому призведе до його реального виконання через досить нетривалий проміжок часу, позаяк не надання такої відстрочки може взагалі призвести до невиконання рішення суду. Більш того, беручи до уваги реальне незадовільне фінансове становище ТОВ “Очаківський райагрохім”, наразі виконання  рішення суду може призвести до неплатоспроможності підприємства.
          Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.06.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю “Очаківський райагрохім” на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 29.05.2020 у справі № 915/641/19 з призначенням розгляду апеляційної скарги на 04.08.2020 о 12:00 год.          
          У відзиві на апеляційну скаргу Підприємство просило відмовити у задоволенні скарги, залишивши оскаржувану ухвалу суду без змін, пославшись на те, що відповідачем у поданій заяві не наведено існування виняткових обставин, які перешкоджають виконанню рішення суду у даній справі. При цьому відповідач протягом усього судового процесу свідомо вживав заходів для затягування судового процесу.
          У судове засідання 04.08.2020 представники сторін не з`явились, хоча про день, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, оскільки позивач отримав копію ухвали суду від 22.06.2020, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням, а копії цієї ухвали, які направлялись як на адресу відповідача, так і на адресу його представника, було повернуто відділом поштового зв`язку з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою». Будь-яких повідомлень про зміну адреси скаржника до суду апеляційної інстанції не надходило.
          Згідно з п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
          Крім того, телефонограмою від 03.08.2020 представник скаржника –               Чебан В.О. був повідомлений про призначення судового засідання у цій справі на 04.08.2020 о 12:00 год.
Розглянувши матеріали заяви, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія встановила наступне.
На виконання договірних зобов`язань та на підставі додатку №1 до укладеного між сторонами договору №7/01 від 10.01.2018 ПП НВП “Агроенергетичні технології” поставило ТОВ “Очаківський райагрохім” обумовлений договором товар на загальну суму 1134981,77 грн., що підтверджується видатковими накладними від 13.03.2018 №12 на суму 1014986 грн 28 коп., №13 на суму 63595 грн. 49 коп, №14 на суму 56400 грн.
Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 02.07.2019 у справі №915/641/19, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.10.2019, позов задоволено частково: стягнуто з ТОВ “Очаківський райагрохім” на користь ПП НВП “Агроенергетичні технології” грошові кошти в загальній сумі 1641435 грн. 67 коп., з якої: основний борг – 1134981 грн. 77 коп., 3% річних – 33209 грн. 86 коп., інфляційні втрати – 86479 грн. 57 коп., пеня – 386764 грн. 47 коп., а також судовий збір у сумі 24493 грн. 05 коп. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
21.11.2019 Господарським судом Миколаївської області на виконання вищевказаних постанови та рішення видано відповідний наказ. 
Не погодившись із постановою Південно–західного апеляційного господарського суду, ТОВ “Очаківський райагрохім” подало касаційну скаргу, яку постановою Верховного Суду від 29.04.2020 залишено без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції від 10.10.2019 - без змін, поновлено виконання постанови Південно–західного апеляційного господарського суду від 10.10.2019 та рішення Господарського суду Миколаївської області від 02.07.2019 у справі №915/641/19. 
04.05.2020 Товариство звернулось до господарського суду першої інстанції із заявою (№б/н від 04.05.2020) про відстрочку виконання рішення Господарського суду Миколаївської області від 02 липня 2019 року у справі №915/641/19, яке набрало чинності 10 жовтня 2019 року, строком на один рік. 
В обґрунтування заяви Товариство вказало, що відповідно до рішення суду стягненню підлягає значна сума, тому існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам ТОВ “Очаківський райагрохім” та ускладнення виконання рішення господарського суду без вжиття заходів щодо відстрочки виконання рішення, оскільки при виконанні рішення буде стягнуто виконавчий збір, який становить 166592,87 грн. Заявник зазначив, що згідно із звітом про фінансові результати ТОВ “Очаківський райагрохім” за перший квартал 2020 року отримало збитків у розмірі 2462000,00 грн., тому виконавчі дії щодо виконання рішення суду фактично паралізують роботу підприємства, оскільки порушать черговість сплати податків та інших обов`язкових платежів, заробітної плати працівникам, викличуть неможливість здійснення поточних платежів та виконання зобов`язань за контрактами з поставки готової продукції, що може завдати істотних збитків ТОВ “Очаківський райагрохім”, які полягатимуть не лише у фінансових санкціях за несвоєчасне виконання власних грошових зобов`язань, але і у істотній  шкоді діловій репутації підприємства, існує загроза фінансовій стабільності ТОВ “Очаківський райагрохім”, що в свою чергу може мати негативні наслідки для бюджетних інтересів у вигляді суттєвого зменшення поточних платежів. Внаслідок проведення виконавчих дій підприємство фактично опиниться в ситуації, коли грошові кошти, що повинні надійти від контрагентів ТОВ “Очаківський райагрохім” – покупців продукції його виробництва, не зможуть йти на погашення зобов`язань, таких як обов`язкові бюджетні платежі, виплата заробітної плати, платежі за поставлені допоміжні матеріали для виробництва продукції, що може призвести до банкрутства підприємства. Також заявник зазначив, що можливий арешт банківських рахунків призведе до накопичення та збільшення боргів ТОВ “Очаківський райагрохім” перед бюджетами різних рівнів, боргів з заробітної плати та паралізує виробництво сільськогосподарської продукції. Як зауважує Товариство, все це з урахуванням аномально теплої зими, заморозків вночі в лютому та березні 2020 року, низького рівня вологи весною, економічної кризи в суспільстві, запроваджених карантинних заходів не дозволить акумулювати необхідні кошти для виконання рішення Господарського суду Миколаївської області від 02 липня 2019 року та ставить під загрозу фінансову стабільність підприємства. 
Відповідно до ч.ч. 1-5 ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.
Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.
Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:
1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;
2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;
3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.
Згідно з частиною 1 статті 33 Закону України «Про виконавче провадження»  за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення.
Відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.
Отже, відстрочення виконання рішення суду є процесуальним інститутом наслідком реалізації якого є відкладення (перенесення) виконання рішення суду на інший строк у зв`язку з наявністю обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим.
Підставою для відстрочення, розстрочення, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 331 ГПК, ця стаття не вимагає. Проте, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
Отже, при вирішенні заяви сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до норм ГПК України їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.
Згідно з частиною 1 статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Частиною 4 статті 11 ГПК України також визначено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Вирішуючи питання про відстрочку судового рішення, суд повинен врахувати, що за певних обставин затримка з виконанням судового рішення може бути виправданою. Слід врахувати те, що існування заборгованості, підтверджене обов`язковими та такими, що підлягають виконанню, судовими рішеннями, надає особі, на чию користь воно було винесено, легітимні сподівання на те, що заборгованість буде йому сплачено та така заборгованість становить майно цієї особи у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції (рішення у справі Пономарьов проти України від 3 квітня 2008 року, заява № 3236/03, пункт 43), з метою недопущення порушення гарантованих   Конституцією України   та Конвенцією права на справедливий суд та права на повагу до приватної власності суд, який надає відстрочку у виконанні рішення, у кожному конкретному випадку повинен встановити: чи затримка у виконанні рішення зумовлена особливими і непереборними обставинами; чи передбачена домовленістю сторін чи у національному законодавстві компенсація потерпілій стороні за затримку виконання рішення, ухваленого на його користь судового рішення, та індексації присудженої суми; чи не є період виконання рішення надмірно тривалим для стягувача як потерпілої сторони; чи дотримано справедливий баланс інтересів сторін у спорі. Відповідно, виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати (рішення від 19 березня 1997 року у справі Горнсбі проти Греції, Reports 1997-II, п. 40; рішення у справі Бурдов проти Росії, заява № 59498/00, п. 34, ECHR 2002-III, та рішення від 6 березня 2003 року у справі Ясюнієне проти Литви, заява № 41510/98).
Отже, запроваджений процесуальними нормами права механізм розстрочення або відстрочення виконання судового рішення є винятковою мірою, який спрямований на досягнення кінцевої мети судового розгляду виконання ухваленого судом рішення, при цьому винятковість обставин, які повинні бути встановлені судом щодо надання відстрочки виконання судового рішення, повинні бути підтверджені відповідними засобами доказування.
Відтак, особа, яка подала заяву про розстрочку або відстрочку виконання рішення, повинна довести наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення господарського суду у даній справі.
Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст.76 ГПК України).
Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
За умовами статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частинами ч.ч. 1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі. 
Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.
Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
В обґрунтування заяви про відстрочку виконання рішення суду Товариство послалось на відсутність у нього фінансової можливості виконати вказане рішення суду, однак при цьому заявник не надав доказів відсутності коштів на банківських рахунках підприємства у період з дати прийняття рішення суду (02.07.2019) по дату подання даної заяви (04.05.2020), так само як і доказів відсутності майна, на яке можливо було б звернути стягнення, а також документів, що підтверджують погіршення фінансового стану.
Надана заявником довідка за підписом директора ТОВ “Очаківський райагрохім” містить лише відомості щодо залишку грошових коштів на банківських рахунках станом на 28.05.2020 та, як вірно зазначив місцевий господарський суд, не є належним доказом виняткості обставин, які обумовлюють можливість відстрочення виконання судового рішення. 
Посилання боржника на баланс (звіт про фінансовий стан) на 31 березня 2020 року, звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за перший квартал 2020 року, акт обстеження та списання загиблих посівів озимих зернових в ТОВ “Очаківський райагрохім” Миколаївської області Очаківського району с. Парутине від 22.05.2020 не можуть бути розцінені як докази неможливості виконання рішення суду, оскільки зазначене судове рішення було прийнято 02 липня 2019 року, тобто у іншому звітному періоді, якого надані баланси, звіти та акт не стосуються.
Як свідчать матеріали справи, боржником в період з березня 2018 року по теперішній час не здійснено жодного платежу з погашення заборгованості.     
Частиною 2    статті 218 Господарського кодексу України    встановлено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини відсутність грошових коштів не може бути підставою відмови від виконання грошових зобов`язань (Справа "Бурдов проти Росії" від 07.05.2002 (заява №59498/00), Справа "Горнсбі проти Греції" від 19 березня 1997 року (заява № 18357/91) та інші).
Отже, недостатність чи відсутність коштів не можна вважати безумовними винятковими обставинами, за наявності яких виконання судового рішення можна     відстрочити, а тому посилання    заявника    на скрутне фінансове становище, не є достатньою підставою для звільнення від виконання господарського зобов`язання та відстрочення виконання рішення суду.
Як зазначено в рішенні Конституційного Суду України № 5-пр/2013 від 26.06.2013, розстрочка (відстрочка) виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.
Однак, наведені заявником обставини не свідчать про неможливість виконання рішення суду у цій справі, а лише відображають поточний стан відповідача, що не є обставинами, з якими закон пов`язує необхідність відстрочення виконання судового рішення, тому збитковість діяльності Товариства, фінансова нестабільність, можливий арешт банківських рахунків, якими обґрунтована винятковість обставин, що ускладнюють виконання судового рішення, не можуть бути безумовною підставою для відстрочення виконання рішення суду від 02.07.2019. 
З огляду на викладене господарський суд першої інстанції дійшов висновку, з яким погоджується судова колегія, про те, що боржником в порушення статей 73, 74 ГПК України не доведено наявність у даному випадку виняткових обставин, що ускладнюють виконання судового рішення та обумовлюють доцільність і необхідність відстрочення виконання судового рішення, так само як і доказів того, що він у подальшому зможе виконати рішення суду.
При цьому колегія суддів приймає до уваги викладені в запереченнях на заяву Товариства доводи Підприємства про те, що відповідач не звертався до позивача з проханням про будь-яке відстрочення або розстрочення, не пропонував передати в заставу один із об`єктів нерухомості, яких у боржника є декілька згідно з даними виконавчого провадження, або іншим чином врегулювати виконання рішення суду у даній справі.
За таких обставин, врахувавши матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини боржника у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави, значний період заборгованості, з урахуванням принципів розумності та справедливості, а також те, що рішення суду є обов`язковим до виконання та має бути виконане, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні заяви ТОВ “Очаківський райагрохім” про відстрочку виконання рішення у справі від 02.07.2019 у справі №915/641/19. 
Отже, виходячи з вищенаведеного, апеляційна  скарга Товариства не підлягає задоволенню, а оскаржувану судову ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін.
Викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновок місцевого господарського суду про відсутність у даному випадку виняткових обставин для надання Товариству відстрочення виконання судового рішення.
Згідно із ст.129 ГПК України витрати скаржника зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги не відшкодовуються.
Керуючись ст.ст. 129, 269-271, 276, 281-284 ГПК України, суд –
                                                         ПОСТАНОВИВ:
          Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Очаківський райагрохім” залишити без задоволення.
          Ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 29.05.2020 у справі                            № 915/641/19 залишити без змін.
          Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст.287, 288 ГПК України.
          Повний текст постанови складено 05.08.2020.

Головуючий суддя                                                                                Л.В. Поліщук

Суддя                                                                                           Л.О. Будішевська

        Суддя                                                                                           С.В. Таран