Головуючий І інстанції: Шляхова О.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2020 р. 	Справа № 520/13192/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Катунова В.В.,
Суддів: Бершова Г.Є. ,  Бегунца А.О. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.03.2020, майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 26.03.20 по справі № 520/13192/19
за позовом              Державного підприємства "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 54)"  
до              Головного управління ДПС у Харківській області                     
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
ВСТАНОВИВ:

Позивач, Державне підприємство "Підприємство Державної кримінально - виконавчої служби України (№54)", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, в якому просив суд: 
- скасувати податкові повідомлення - рішення від 22 серпня 2019 року № 0050605805 Головного управління ДФС у Харківській області про зобов`язання сплатити штраф у розмірі 10% у сумі 32 469,38 грн. (тридцять дві тисячі чотириста шістдесят дев`ять грн.. 38 коп.) та від 22 серпня 2019 року № 0050645805 Головного управління ДФС у Харківській області про зобов`язання сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 466 188,50 грн. (чотириста шістдесят шість тисяч сто вісімдесят вісім грн. 50 коп.).
           Позовні вимоги обґрунтовані тим, що контролюючим органом безпідставно застосовано штраф за порушення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість, оскільки за період з травня 2016 – грудень 2018 років позивач своєчасно та у повному обсязі сплачував поточні платежі з ПДВ за самостійно поданими податковими деклараціями та заборгованість зі сплати податків за минулі роки, яка була розстрочена відповідно до рішень судів  по справі № 2а-5960/12/2070 та по справі № 2а-12235/12/2070. Сплата податків протягом 2016 та 2017 року була досліджена та встановлена в постанові та рішенні Харківського окружного адміністративного суду від 27.11.2018 по справі №820/4313/18, від 23.03.2018 по справі №820/3301/17, відповідно. Водночас, позивач зазначив, що при зарахуванні коштів відповідачем нараховано пеню за 2016 рік у сумі 345115,13 грн., що в подальшому призвело до перенаправлення відповідачем коштів, сплачених позивачем на погашення нарахованих сум пені, а отже відповідач протиправно здійснює перерозподіл платежів, які сплачує платник податків по поточним зобов`язанням згідно податкової звітності. 
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17.03.2020 адміністративний позов задоволено  в повному обсязі.
          Скасовано податкові повідомлення - рішення від 22 серпня 2019 року № 0050605805 Головного управління ДФС у Харківській області про зобов`язання сплатити штраф у розмірі 10% у сумі 32 469,38 грн. (тридцять дві тисячі чотириста шістдесят дев`ять грн.. 38 коп.) та від 22 серпня 2019 року № 0050645805 Головного управління ДФС у Харківській області про зобов`язання сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 466 188,50 грн. (чотириста шістдесят шість тисяч сто вісімдесят вісім грн. 50 коп.).
          Стягнуто з Головного управління Державної податкової  служби  у Харківській області  за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати по сплаті судового збору на користь Державного підприємства "Підприємство Державної кримінально - виконавчої служби України (№54)" у розмірі 7479 (сім тисяч чотириста сімдесят дев`ять) грн. 87 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи,  невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
У доводах апеляційної скарги відповідач вказує на не правильне застосування судом першої інстанції п.126.1 ст. 126 Податкового кодексу України та зазначає, що у зв`язку з несвоєчасною сплатою сум розстрочених судовим рішенням податкового боргу контролюючий орган у відповідності до вимог чинного законодавства здійснював зарахування сплачених позивачем коштів в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення. Також контролюючий орган вказує, що штрафні санкції за порушення термінів сплати податкового боргу, що передбачені вказаною вище статтею, нараховуються на загальних підставах, включаючи і період розстрочення боргу на підставі судового рішення про розстрочення сплати податкового боргу. Вказує, що судове рішення не може встановити інших строків сплати узгодженого податкового зобов`язання порівняно з тими, що визначені нормами Податкового кодексу України.
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративно судочинства України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що Державне підприємство "Підприємство Державної кримінально - виконавчої служби України (№54)" (далі - ДП "ПДКВС України (№54)"), зареєстровано як юридична особа, перебуває на обліку в Східному управлінні Головного управління ДПС у Харківській області, є платником податку на додану вартість.
ГУ ДПС у Харківській області проведена камеральна перевірка ДП "ПДКВС України (№54)" з питань дотримання термінів сплати податкових зобов`язань з ПДВ, за результатами якої складений акт від 24.07.2019 №3265/20-40-58-05-10/08680891. 
У висновках вказаного акту зазначено, що дані камеральної перевірки свідчать про несвоєчасну сплату узгоджених податкових зобов`язань з ПДВ ДП "ПДКВС України (№54)" по податковим деклараціям з ПДВ з травень 2016 року по грудень 2018 року та Рішення суду про розстрочення ( відстрочення) податкового боргу від 30.08.2012 по справі №2В-277/12/, від 30.12.2013 № 1 на суму 2655636,30 грн., чим порушено п. 57.1 ст.57 Податкового Кодексу України. Відповідальність платника податків передбачена абзацом другим пункту 126.1 ст. 126 розділу 11 Податкового кодексу України.
На акт камеральної перевірки позивачем до ГУ ДФС у Харківській області подано заперечення, за результатами розгляду яких ГУ ДФС у Харківській області висновки вказаного акту камеральної перевірки  залишено без змін.
На підставі висновків, викладених в акті перевірки, ГУ ДФС у Харківській області винесені податкові повідомлення-рішення, а саме:
- від 22.08.2019 №0050605805, яким позивача зобов`язано сплатити штраф у розмірі 10% у сумі 32 469,38 грн., у зв`язку з затримкою на 24-30 календарних днів сплати/несплату (неперерахування) юридичною особою грошового зобов`язання з ПДВ  в сумі 324 693,80 грн.;
- від 22.07.2019 №0050645805, яким зобов`язано сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 466 188,50 грн., у зв`язку з затримкою на 31-144 календарних днів сплати/несплату (неперерахування) юридичною особою грошового зобов`язання з ПДВ в сумі 2330942,50 грн. 
Зазначені податкові повідомлення-рішення були оскаржені позивачем в адміністративному порядку до ДФС України. Рішенням ДПС України від 01.11.2019 № 7986/6/99-00-08-05-05 податкові повідомлення - рішення залишено без змін, а скарга ДП "ПДКВС України (№54)" залишена без задоволення. 
Не погоджуючись з оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями контролюючого органу позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що на розстрочені (відстрочені) грошові зобов`язання (податковий борг) пеня та штрафи не нараховуються з дати укладання (підписання) договору до закінчення строку дії договору про розстрочення (відстрочення) грошового зобов`язання (податкового боргу) та чинним законодавством не визначено повноваження контролюючого органу щодо перерозподілу платежів в умовах сплати платежів платником податків відповідно до рішення суду про розстрочення чи відстрочення його виконання, а відтак незважаючи на встановлені факти порушень строків сплати податкового боргу, контролюючий не мав права застосовувати до позивача фінансові санкції. 
Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступних підстав.
З матеріалів справи встановлено, що податковим органом визначено порушення позивачем п. 57.1 ст. 57 ПК України у зв`язку з несвоєчасною сплатою узгоджених податкових зобов`язань з ПДВ за звітний період травень 2016 року по грудень 2018 року та Рішення суду про розстрочення (відстрочення) податкового боргу від 30.08.2012 по справі №2В-277/12/, від 30.12.2013 № 1 на суму 2655636,30 грн.
Згідно з позицією контролюючого органу, дані камеральної перевірки свідчать про несвоєчасну сплату узгоджених податкових зобов`язань з ПДВ ДП "ПДКВС України (№54)" по податковим деклараціям з ПДВ за травень 2016 року № 9098740427 від 15.06.2016,  за червень  2016 року № 9118075152  від 13.07.2016, за серпень 2016 року № 9170141121 від 16.09.2016, за листопад 2016 року № 9245103931 від 19.12.2016, за січень 2017 року № 9019797425 від 15.02.2017, за лютий 2017 року № 9043200339 від 16.03.2017,  за березень 2017 року № 9067758420 від 18.04.2017, за квітень 2017 року № 9090932632 від 16.05.2017, за червень 2017 року № 9140162528 від 19.07.2017, за серпень 2017 року № 9190076447 від 18.09.2017, за вересень 2017 року № 9215790244 від 18.10.2017, за жовтень  2017 року № 9242124699 від 16.11.2017, за жовтень 2016 року від 17.11.2016 № 9220761166, за грудень 2017 року від 18.01.2018 № 9295978265, за січень 2018 року від 16.02.2018 № 9023358617, за лютий 2018 року від 16.03.2018 № 9046279181, за  березень  2018 року  від 17.04.2018 № 9069963137, за квітень 2018 року від 16.05.2018 № 9094716039, за травень 2018 року від 19.06.2018 № 9122498941, за червень 2018 року від 18.07.2018 № 9147922119, за серпень 2018 року від 19.09.2018 № 9200464452, за вересень 2018 року від 17.10.2018 № 9226636451, за жовтень 2018 року від 19.11.2018 № 9255590261, за листопад 2018 року від 18.12.2018 № 9282624098, за грудень 2018 року від 18.01.2019 № 9307341487, Рішення суду про розстрочення (відстрочення) податкового боргу від 30.08.2012 по справі №2В-277/12/, від 30.12.2013 № 1, чим порушено п. 57.1 ст.57 Податкового Кодексу України та передбачена відповідальність платника податків щодо застосування штрафних санкцій відповідно до абз. 2 п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України (т. 1 а.с. 21-22).
Так, позивачем задекларовано податкові зобов`язання з ПДВ за звітний період з травня 2016 року по грудень 2018 року шляхом подачі відповідних податкових декларацій з ПДВ. 
Колегією суддів встановлено та матеріалами справи підтверджено, що спрямування коштів позивачем на сплату узгоджених поточних податкових зобов`язань по вищевказаним податковим деклараціям з ПДВ відбувались наступним чином (т. 2 а.с. 190-250, т. 3 а.с. 1-250, т. 4 а.с. 1-69): 
          Податкова декларація з податку на додану вартість за грудень 2017 року – реєстраційний номер 9295759765 до сплати – 181871,00грн. граничний термін сплати 30.01.2018 року сплачено позивачем, що підтверджено копіями платіжних доручень: № 2105 від 04.01.2018 року на суму 100 000,00 грн. з призначенням платежу ПДВ за грудень 2017 р. № 2126 від 18.01.2018 року на суму 20000,00 грн. з призначенням платежу ПДВ за грудень 2017 р. № 2143 від 29.01.2018 року на суму 61871,00 грн. з призначенням платежу ПДВ за грудень 2017 р.  
Податкова декларація з податку на додану вартість за січень 2018 року – реєстраційний номер 9023358617 до сплати – 52348,00 грн.; граничний термін сплати 02.03.2018 року сплачено позивачем, що підтверджено копіями платіжних доручень: № 2191 від 15.02.2018 року на суму 10000,00 грн. з призначенням платежу ПДВ за січень 2018 р.; № 2195 від 16.02.2018 року на суму 42348,00 грн. з призначенням платежу ПДВ за січень 2018 р.
          Податкова декларація з податку на додану вартість за лютий 2018 року – реєстраційний номер 9046279181 до сплати – 113056,00 грн.; граничний термін сплати 30.03.2018 року, платіжні доручення: № 2233 від 03.03.2018 року на суму 30000,00 грн. з призначенням платежу ПДВ за лютий 2018 р.; № 2263 від 27.03.2018 року на суму 83056,00 грн. з призначенням платежу ПДВ за лютий 2018 р.
           Податкова декларація з податку на додану вартість за березень 2018 року – реєстраційний номер 9069963137 до сплати – 96501,00 грн.; граничний термін сплати 27.04 2018 року, платіжні доручення № 2306 від 03.04.2018 року на суму 10000,00 грн. з призначенням платежу ПДВ за березень 2018 р. № 2344 від 26.04.2018 року на суму 86501,00 грн. з призначенням платежу ПДВ за березень 2018 р. 
          Податкова декларація з податку на додану вартість за квітень 2018 року – реєстраційний номер 9094716039 до сплати – 103633,00 грн.; граничний термін сплати 30.05.2018 року платіжні доручення: № 2381 від 03.05.2018 року на суму 20000,00 грн. з призначенням платежу ПДВ за квітень 2018 р.; № 2407 від 16.05.2018 року на суму 20000,00 грн. з призначенням платежу ПДВ за квітень 2018 р. ;№ 2412 від 21.05.2018 року на суму 20000,00 грн. з призначенням платежу ПДВ за квітень 2018 р.; № 2419 від 24.05.2018 року на суму 43633,00 грн. з призначенням платежу ПДВ за квітень 2018 р.
          Податкова декларація з податку на додану вартість за травень 2018 року – реєстраційний номер 9122498941 до сплати – 118495,00 грн.; граничний термін сплати 27.06.2018 року платіжні доручення № 2455 від 01.06.2018 року на суму 16000,00 грн. з призначенням платежу ПДВ за травень 2018 р.; № 2467 від 11.06.2018 року на суму 5000,00 грн. з призначенням платежу ПДВ за травень 2018 р.; № 2468 від 12.06.2018 року на суму 10000,00 грн. з призначенням платежу ПДВ за травень 2018 р.; № 2478 від 14.06.2018 року на суму 30000,00 грн. з призначенням платежу ПДВ за травень 2018 р.; № 2491 від 20.06.2018 року на суму 57495,00 грн. з призначенням платежу ПДВ за травень 2018 р. Податкова декларація з податку на додану вартість за червень 2018 року – реєстраційний номер 9147922119 до сплати – 110734,00 грн.; граничний термін сплати 30.07.2018 року платіжні доручення № 2552 від 04.07.2018 року на суму 15000,00 грн. з призначенням платежу ПДВ за червень 2018 р. ; № 2575 від 18.07.2018 року на суму 36000,00 грн. з призначенням платежу ПДВ за червень 2018 р.; № 2585 від 23.07.2018 року на суму 59734,00 грн. з призначенням платежу ПДВ за червень 2018 р.
          Податкова декларація з податку на додану вартість за липень 2018 року – реєстраційний номер 9173602654 до сплати – 115871,00 грн.; граничний термін сплати 30.08.2018 року платіжні доручення № 2616 від 02.08.2018 року на суму 30000,00 грн. з призначенням платежу ПДВ за липень 2018 р.; № 2636 від 08.08.2018 року на суму 10000,00 грн. з призначенням платежу ПДВ за липень 2018 р.; № 2665 від 30.08.2018 року на суму 75871,00 грн. з призначенням платежу ПДВ за липень 2018 р.
          Податкова декларація з податку на додану вартість за серпень  2018 року – реєстраційний номер 9200464452 до сплати – 103620,00 грн.; граничний термін сплати 28.09.2018 року  платіжні доручення № 2696 від 10.09.2018 року на суму 9320,00 грн. з призначенням платежу ПДВ за серпень 2018 р. ; № 2704 від 12.09.2018 року на суму  200,00 грн. з призначенням платежу ПДВ за серпень 2018 р.; № 2719 від 25.09.2018 року на суму 70000,00 грн. з призначенням платежу ПДВ за серпень 2018 р.; № 2728 від 27.09.2018 року на суму 24100,00 грн. з призначенням платежу ПДВ за серпень 2018 р.
          Податкова декларація з податку на додану вартість за вересень 2018 року – реєстраційний номер 9226636451 до сплати – 71857,00 грн.; граничний термін сплати 30.10.2018 року  платіжні доручення - № 2803 від 22.10.2018 року на суму 71857,00 грн. з призначенням платежу ПДВ за вересень 2018 р. 
          Податкова декларація з податку на додану вартість за жовтень 2018 року – реєстраційний номер 9255590261 до сплати – 65337,00 грн.. граничний термін сплати 30.11.2018 року  платіжні доручення № 2862 від 08.11.2018 року на суму 55000,00 грн. з призначенням платежу ПДВ за жовтень 2018 р. ;№ 2898 від 14.11.2018 року на суму 10000,00 грн. з призначенням платежу ПДВ за жовтень 2018 р.; № 2933 від 20.11.2018 року на суму 377,00 грн. з призначенням платежу ПДВ за жовтень 2018 р.
          Податкова декларація з податку на додану вартість за листопад 2018 року – реєстраційний номер 9283123498 до сплати – 125239,00 грн., граничний термін сплати 28.12.2018 року  платіжні доручення № 3014 від 07.12.2018 року на суму 50000,00 грн. з призначенням платежу ПДВ за листопад 2018 р.; № 3077 від 20.12.2018 року на суму 75199,00 грн. з призначенням платежу ПДВ за листопад 2018 р.
          Податкова декларація з податку на додану вартість за грудень 2018 року – реєстраційний номер 9307362535 до сплати – 192391,00 грн., граничний термін сплати 31.01.2019 року  платіжні доручення № 3154 від 09.01.2019 року на суму 50000,00 грн. з призначенням платежу ПДВ за грудень 2018 р.  № 3161 від 14.01.2019 року на суму 35000,00 грн. з призначенням платежу ПДВ за грудень 2018 р.; № 3194 від 30.01.2019 року на суму 107391,00 грн. з призначенням платежу ПДВ за грудень 2018 р.
Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що постановою Харківського окружного адміністративного суду від 25.06.2012 р. по справі №2а-5960/12/2070 задоволено позов Основ`янської МДПІ м. Харкова Харківської області ДПС до ДП “Підприємства Качанівської виправної колонії управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Харківській області (№54)” про стягнення коштів за податковим боргом в розмірі 2 882 480,60 грн. Ухвалами Харківського окружного адміністративного суду від 08.08.2012, від 14.07.2014 р. та від 14.07.2016 р. були задоволені заяви відповідача про розстрочення виконання постанови Харківського окружного адміністративного суду від 25.06.2012 по справі №2а-5960/12/2070.
Також, постановою Харківського окружного адміністративного суду від 20.11.2012 р. по справі №2а-12235/12/2070 задоволено позов Основ`янської МДПІ м. Харкова Харківської області ДПС до ДП “Підприємства Качанівської виправної колонії управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Харківській області (№54)” про стягнення заборгованості в розмірі 1 243 646,27 грн. Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 22.04.2013 р. було задоволено заяву відповідача про розстрочення виконання постанови Харківського окружного адміністративного суду від 20.11.2012 по справі №2а-12235/12/2070.
Контролюючим органом з метою виконання зазначених судових рішень було складено відповідний графік погашення сум розстрочених грошових зобов`язань, за яким загальну суму заборгованості було розподілено на суми, які підлягають сплаті щомісячно. Такі суми щомісячно відображались в інтегрованій картці платника:
- відповідно до ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 14.07.2016 р. про задоволення заяви відповідача про розстрочення виконання постанови Харківського окружного адміністративного суду від 25.06.2012 по справі №2а-5960/12/2070 розстрочено виконання постанови суду шляхом сплати щомісячно з червня 2016 по січень 2018 по 6200 грн., а також з лютого 2018 по грудень 2018 по 20000 грн.;
- відповідно до ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 22.04.2013 р. про задоволення заяви відповідача про розстрочення виконання постанови Харківського окружного адміністративного суду від 20.11.2012 по справі №2а-12235/12/2070 встановлено графік погашення платником податків заборгованості щомісячно в розмірі 23800 грн.
Таким чином, в 2016 - 2018 роках позивач одночасно мав сплачувати поточні податкові зобов`язання, що самостійно нараховував у цей період в деклараціях з ПДВ, а також суми, що були стягнуті на підставі вищевказаних судових рішень (справа №2а-5960/12/2070 та справа №2а-12235/12/2070). 
При цьому, за приписами п. 87.9 ст. 87 ПК України, у разі наявності у платника податків такого податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно  від напряму сплати, визначеного платником податків.
Як свідчать матеріали справи, контролюючий орган протягом 2016-2018 років незалежно від призначення в платіжних дорученнях платника зараховував кошти спочатку на сплату податкового боргу, що виник в попередніх періодах. Станом на травень 2016 року у позивача рахувалась заборгованість з ПДВ в розмірі 179687,95 грн. (т. 1 а.с. 174) Кошти, що надходили від ДП “ПДКВСУ (№54)” з призначенням платежу на погашення поточних податкових зобов`язань контролюючим органом зараховувались на погашення податкових зобов`язань, нарахованих в попередніх періодах, пені та штрафів (т. 1 а.с. 173-246).
Отже, в ході спірної перевірки встановлено, що кошти, які сплачувались ДП "ПДКВС України (№54)" за деклараціями  з травня 2016 року по грудень 2018 року зараховувались в рахунок погашення боргу з податку на додану вартість згідно з черговістю його виникнення, що призвело до нарахування штрафних санкцій у відповідності до вимог п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України.
Розстрочену суму податкового боргу по двом справам позивач мав сплачувати протягом 2016 - грудня 2017 в сумі 30 000 грн. (6200 згідно з ухвалою від 14.07.2016 + 23800 згідно з ухвалою від 22.04.2013). Проте, як вбачається з акту камеральної перевірки та інтегрованих карток обліку ПДВ позивача, сплата відбувалась із затримкою на 55-123 дні, оскільки контролюючий орган так само в порядку черговості зараховував кошти, що надходили на погашення розстрочених сум в погашення податкового боргу за минулі періоди, у складі якого рахувались не тільки розстрочені судовим рішенням суми, а також штраф та пеня за несвоєчасну сплату таких розстрочених сум (т. 1 а.с. 21-22). Таким чином, згідно з встановленими графіками розстрочені суми не сплачувались в повному обсязі.
Також в ході судового розгляду справи встановлено та не заперечувалось відповідачем, що  заборгованість, яка стягувалась на підставі постанови Харківського окружного адміністративного суду від 20.11.2012 по справі №2а-12235/12/2070 в сумі 1243646,27 грн. була погашена підприємством в повному обсязі в березні 2018.
Проте, з лютого 2018 по грудень 2018 позивач на підставі ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 14.07.2016 по справі №2а-5960/12/2070 мав сплачувати розстрочений податковий борг вже в сумі 20000 грн. щомісячно. 
За даними облікової картки платника податку станом на кінець 2018 року по справі №2а-5960/12/2070 з 2882480,60 грн. погашено лише 1214300,60 грн. Залишок несплаченої суми в розмірі 1668390,42 грн. відображено 02.01.2019 в інтегрованій картці позивача як непогашені узгоджені грошові зобов`язання (т. 1 а.с. 244 зворот), за несвоєчасну сплату яких нараховано штрафну санкцію. Сума штрафу відповідно до розрахунку штрафної санкції увійшла до оскаржуваного в рамках цієї справи податкового повідомлення-рішення від 22.08.2019 №005064580.
На підставі викладеного, при сплаті ДП “ПДКВСУ (№54)” не було дотримано графіків погашення розстрочених сум податкового боргу.
Колегія суддів зазначає, що розстрочення виконання судового рішення про стягнення податкового боргу приймалось судом за заявою платника податків, який погодився з наявністю податкового боргу та який допустив податкове правопорушення у вигляді несвоєчасної сплати узгоджених податкових зобов`язань. Тобто платник податків був обізнаний, що несплата податкових зобов`язань заподіює шкоду суспільним інтересам у вигляді несвоєчасного надходження до бюджету узгоджених сум податкових зобов`язань, і така шкода є наслідком протиправної діяльності підприємства, а отже втручання податкового органу шляхом нарахування штрафних санкцій на такі суми податкового боргу є правомірним та передбачуваним з огляду на встановлену відповідальність за несвоєчасне перерахування податкових зобов`язань та не є надмірним з огляду на визначеність розміру такої відповідальності у спірних правовідносинах.
Відповідно до п.п. 14.1.39. п. 14.1 ст. 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Згідно з п.п. 14.1.156. п. 14.1 ст. 14 ПК України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).
Відповідно до п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
За приписами п.п. 14.1.265 п. 14.1 ст. 14 ПК України штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Зміна строку сплати податку та збору здійснюється шляхом перенесення встановленого податковим законодавством строку сплати податку та збору або його частини на більш пізній строк. Зміна строку сплати податку здійснюється у формі: відстрочки; розстрочки. (п. 32.1, 32.2 ст. 32 ПК України).
Відповідно до п. 32.3 ст. 32 ПК України, зміна строку сплати податку не скасовує діючого і не створює нового податкового обов`язку.
Згідно з п. 57.1 ст. 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів  (п. 87.1 ст. 87 ПК України).
За правилами п. 87.9 ст. 87 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.
Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Таким чином, Податковим кодексом України встановлений безумовний обов`язок контролюючого органу зараховувати кошти, що сплачує платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати таких коштів.
При цьому, відповідно до п. 100.1 та п 100.2 ст. 100 ПК України визначено, що розстроченням, відстроченням грошових зобов`язань або податкового боргу є перенесення строків сплати платником податків його грошових зобов`язань або податкового боргу під проценти, розмір яких дорівнює розміру пені, визначеному пунктом 129.4 статті 129 цього Кодексу.
Платник податків має право звернутися до контролюючого органу із заявою про розстрочення та відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу. Платник податків, який звертається до контролюючого органу із заявою про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань, вважається таким, що узгодив суму такого грошового зобов`язання.
У разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу (п. 126.1 ст. 126 ПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 263 Кодекс у адміністративного судочинства України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин, а саме розстрочення виконання рішення суду про стягнення податкового боргу позивача), за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.
Аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що на платника податків покладено обов`язок здійснити у встановлені строки сплату узгодженого грошового зобов`язання. Несплачене у встановлений законом строк узгоджене грошове зобов`язання визначається сумою податкового боргу платника податків.
За несвоєчасну сплату платником податків узгодженої суми грошового зобов`язання, такий притягується до відповідальності у вигляді штрафу у розмірах визначених Податковим кодексом України.
Передумовою нарахування штрафних санкцій з підстав, визначених пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України, є несплата платником податків суми узгодженого податкового зобов`язання у встановлені законом строки.
Норми визначені пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України поширюються також і на випадки, коли погашення податкового боргу відбувається і в примусовому порядку, на підставі рішення суду, щодо стягнення з рахунків у банках, що обслуговують платника податків, та за рахунок готівки податкового боргу.
Зазначене пояснюється тим, що передбачена пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України відповідальність у вигляді штрафу застосовується в силу самого факту несплати податкового боргу у визначені строки, і розмір такої відповідальності залежить виключно від терміну прострочення, а не від способу і порядку погашення податкового боргу (добровільного чи примусового, в повній сумі або частинами).
Враховуючи наведене, розстрочення виконання судового рішення, застосоване адміністративним судом, не звільняє платника податків від відповідальності, передбаченої пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України.
Необхідно зазначити, що судове рішення, ухвалене в порядку статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції на час виникнення спірних відносин), не може встановити інших строків сплати узгодженого податкового зобов`язання порівняно з тими, що визначені нормами Податкового кодексу України. Судове рішення про розстрочення присудженої судом суми податкового боргу не змінює обсягу податкового обов`язку платника податків боржника (у тому числі суми податкового боргу, а також розміру штрафу за несвоєчасну сплату грошового зобов`язання), оскільки суд не наділений відповідними повноваженнями. Обсяг податкового обов`язку, а також відповідальність за його невиконання визначається виключно нормами податкового законодавства, у тому числі пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України. Факт дотримання при цьому строків сплати, встановлених у судовому рішенні, не впливає на порушення строків сплати узгоджених грошових зобов`язань, визначених Податковим кодексом України, і не може нівелювати правове значення останніх.
Крім того, податковий борг за рішенням суду стягується до повного його погашення без застосування строків давності визначених статтею 102 Податкового кодексу України.
У разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.
Таким чином, колегія суддів зазначає, що судове рішення про стягнення податкового боргу, яким встановлено порядок його виконання шляхом розстрочення сплати боргу, не звільняє платника податків від відповідальності у вигляді штрафних санкцій передбачених 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України.
Висновок суду першої інстанції, що законодавцем не визначено повноваження податкового органу щодо перерозподілу платежів в умовах сплати платежів платником податків відповідно до рішення суду про розстрочення чи відстрочення його виконання, внаслідок чого відповідач неправомірно здійснив перерозподіл платежів, які сплачуються платником податків по поточним зобов`язанням, в рахунок погашення сум розстрочених за рішенням суду, є помилковим, оскільки положення п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України є імперативними і зобов`язують контролюючий орган у разі наявності у платника податків податкового боргу зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків, і будь - яких виключень, зокрема і наявність судового рішення про розстрочення виконання судового рішення, чи інших правил зарахування коштів в рахунок погашення податкового боргу норми Податкового кодексу не містять.
Крім того, рішення суду про розстрочення сплати податкового боргу є лише процесуальним рішенням, що визначає спосіб виконання судового рішення про стягнення податкового боргу. Постановлення такого рішення не змінює статус такої заборгованості - податковий борг - несплачена сума узгодженого грошового зобов`язання, з наявністю якого норми Податкового кодексу України зобов`язують контролюючий орган зарахувати кошти, що сплачує платник податків, саме в рахунок погашення такого податкового боргу.
Також колегія суддів зазначає, що в даному випадку не має значення і те, що контролюючим органом було розроблено та затверджено графік погашення розстрочених сум заборгованості на підставі рішень суду у справах №2а-12235/12/2070 та №2а-5960/12/2070, оскільки вказане не спростовує факту того, що у позивача наявний податковий борг, який контролюючий орган у відповідності до вимог п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України був зобов`язаний погашати згідно з черговістю його виникнення за рахунок сплачених позивачем поточних зобов`язань.
Враховуючи вищезазначене, а також те, що позивачем допущено несвоєчасну сплату грошового зобов`язання, колегія суддів приходить до висновку, що за обставин, які склались в цій справі, контролюючий орган правомірно застосував до позивача штрафні (фінансові) згідно оскаржуваних податкових повідомлень - рішень.
Матеріалами справи підтверджено, що станом на травень 2016 р. у ДП ““ПДКВСУ (№54)” була наявна заборгованість з податку на додану вартість в сумі 179687,95 грн. (т. 1 а.с. 174)
Кошти, які надходили від позивача на погашення поточних податкових зобов`язань, контролюючим органом в автоматичному режимі спрямовувались на погашення податкового боргу з ПДВ, що виник в попередніх періодах в порядку черговості.
Тобто, протягом 2016-2018 років позивач, не врахувавши, що станом на травень 2016 року в нього є податковий борг, пеня та штрафні санкції за несвоєчасну сплату податкового боргу, який було розстрочено за рішенням суду, сплачував лише поточні, самостійно визначені податкові зобов`язання з ПДВ та податкові зобов`язання згідно графіку погашення розстрочених сум податкового боргу. Внаслідок чого черга до їх сплати надходила через 1-4 місяці після спливу законодавчо визначених термінів виконання свого податкового обов`язку.
У зв`язку з викладеним, позивачу на підставі абз. 2 п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України контролюючим органом нараховано штраф за несвоєчасну сплату узгоджених податкових зобов`язань з податку на додану вартість в загальній сумі 1668390,43 грн. (т. 1 а.с. 244 зворот)
Як зазначив Верховний Суд в постанові від 04.02.2019 по справі №814/2682/14 з посиланням на п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Позивач в 2016-2018 роках подавав декларації з ПДВ, сплачував задекларовані суми, проте, як встановлено під час судового розгляду, не враховував наявність в нього податкового боргу.
Таким чином, дії контролюючого органу з автоматичного спрямування сплачених платником коштів на погашення податкового боргу, виходячи з хронології його виникнення, є цілком законними.
Колегія суддів зазначає, що ГУ ДФС у Харківській області таких вимог дотрималась в повному обсязі. На виконання розстрочених судовими рішеннями сум по справам №2а- 5960/12/2070 та №2а-12235/12/2070 заборгованість було розподілено на суми, які відображались в інтегрованих картках позивача щомісячно.
При погашенні таких розстрочених сум контролюючим органом нараховувалась пеня та штраф, які в подальшому погашалися в порядку черговості за рахунок коштів, сплачених позивачем згідно платіжних доручень за поточними узгодженими податковими зобов`язаннями протягом травня 2016 – грудня 2018.
Аналогічні висновки щодо правомірності нарахування пені та штрафу на суми податкового боргу, що був розстрочений судовими рішеннями викладені у постановах Верховного Суду від 27.02.2018р. по справі №805/4622/16-а (провадження № К/9901/2235/17), від 08.05.2018р. по справі №802/777/16-а (провадження № К/9901/19309/18), від 20.02.2018 по справі №810/7000/17 (провадження №К/9901/1561/17), від 10.12.2019р. №821/865/16 в яких зазначено, що судове рішення про стягнення податкового боргу, за яким встановлено порядок його виконання шляхом розстрочення сплати боргу, не звільняє платника податків від відповідальності у вигляді штрафних санкцій та пені, передбачених 126.1 ст. 126 та п.п. 129.1.1 п. 129.1 ст. 129 Податкового кодексу України.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи позивача, що оскільки відповідачем не здійснювалось коригування нарахованої в інтегрованій картці пені з податку на додану вартість, це призвело до відображення в такій картці порушення термінів сплати за встановленими графіками та узгоджених поточних зобов`язань, з огляду на те, що по справі №520/4100/19 нарахування пені було визнано правомірним і в задоволенні позовних вимог ДП ““ПДКВСУ (№54)” щодо її скасування було відмовлено.
Так, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.07.2019. залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 20.12.2019 та постановою Верховного Суду від 10.03.2020 по справі № 520/4100/19 відмовлено у задоволені позову ДП ““ПДКВСУ (№54)” про визнання протиправним нарахування ГУ ДПС у Харківській області пені за 2017 рік, у зв`язку з несвоєчасною сплатою грошових зобов`язань з ПДВ. Під час розгляду справи було встановлено та у вказаних рішеннях зазначено, що станом на кінець 2016 року у ДП ““ПДКВСУ (№54)” з ПДВ рахувався податковий борг у сумі 297 722,30 гривні. У 2017 році кошти, що надходили від позивача на погашення поточних зобов`язань контролюючим органом зараховувались у порядку черговості виникнення податкового боргу, а до поточних податкових зобов`язань черга доходила через один-два місяці. Отже, у судових рішеннях, які набрали законної сили підтверджено несвоєчасність сплати у 2017 році поточних податкових зобов`язань.
Також позивач зазначає про неправомірність доводів відповідача про погашення заборгованості, що стягувалась по справі №2а-12235/12/2070 в березні 2018, оскільки згідно листа ГУ ДФС у Харківській області №5212/9/20-40-17-11-18 від 13.03.2018 по такій справі позивачем в повному обсязі сплачено борг. Однак контролюючим органом не заперечується, що станом на березень 2018 стягнутий по справі №2а- 12235/12/2070 податковий борг був погашений в повному обсязі. Разом з тим, з лютого 2018 по грудень 2018 позивач мав сплачувати розстрочений податковий борг по іншій справі - №2а-5960/12/2070.
Таким чином, у позивача протягом 2016-2018 років, за даними інтегрованої картки з ПДВ обліковується безперервний податковий борг, у зв`язку з чим, грошові кошти, які надходили від ДП “ПДКВСУ (№54)”, відповідно до положень наведеної статті, спрямовувались на погашення податкового боргу, що виник у попередніх періодах.
Крім того, у рішенні Харківського окружного адміністративного суду від 17.03.2020, на яке посилається позивач в обґрунтування своїх доводів, зазначено, що обставини виконання ДП “ПДКВСУ (№54)” податкового обов`язку з ПДВ за 2016 рік були предметом судової перевірки по справі № 820/3301/17. Водночас, предметом розгляду такої справи було правомірність нарахування у 2016 році пені на суми розстроченого податкового боргу на підставі судових ухвал по справам № 2а-5960/12/2070 та № 2а-12235/12/2070. Питання сплати поточних податкових зобов`язань з ПДВ за 2016 рік по цій справі не досліджувалось.
Також колегія суддів вважає необґрунтованими доводи позивача, з яким погодився суд першої інстанції щодо спливу строків давності для нарахування штрафу згідно з оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями, оскільки як встановлено колегією суддів в ході розгляду справи та зазначено вище, розстрочення суми безперервного податкового боргу  з 2012 року та перенесення строків його сплати припадало на 2016-2018 роки, таким чином строки давності обраховуються з дня строку фактичної сплати платником податків його грошових зобов`язань та податкового боргу, у зв`язку з чим станом на час винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень у 2019 році стоки давності не сплинули. Крім того, податковий борг за рішенням суду стягується до повного його погашення без застосування строків давності визначених статтею 102 Податкового кодексу України.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що податкові повідомлення - рішення № 0050605805 від 22.08.2019 про застосування штрафних санкцій у розмірі 10 % у сумі 32469,38 грн. та №0050645805 про застосування штрафних санкцій 20% у сумі 466188,50 грн. винесені Головним управлінням ДПС у Харківській області з порушенням норм чинного законодавства України.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення зокрема є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи,  невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
За вказаних обставин, проаналізувавши всі наведені вище докази, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції та прийняття постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 243, 250,  311, 315,  317, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області - задовольнити.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.03.2020 по справі № 520/13192/19  скасувати.  
Прийняти постанову, якою в задоволенні адміністративного позову Державного підприємства "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 54)" до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Суддя-доповідач 		В.В. Катунов 	
Судді	   	Г.Є. Бершов    А.О. Бегунц