ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/856/20	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №707/2540/19 Категорія: :  310020000 	Смоляр О. А. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Храпко В. Д. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       03 вересня 2020 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів : 

Храпка В.Д., 
       Вініченка Б.Б., Гончар Н.І.,
за участю секретаря        Чуйко А.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 04 лютого 2020 року, ухваленого під головуванням судді Смоляра О.А., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

                                        в с т а н о в и в :

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.
В обґрунтування своїх вимог вказувала на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 2007 року по 26 вересня 2019 року, який розірвано рішенням Черкаського районного суду Черкаської області.
В період перебування у шлюбі у них народилось троє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Після розірвання шлюбу вони залишились проживати за однією адресою, проте спільне господарство не ведуть і діти знаходяться на повному її утриманні.
Відповідач ухиляється в добровільному порядку від надання матеріальної допомоги. З таких підстав позивачка просила суд стягнути з ОСОБА_2 аліменти на її користь на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі Ѕ частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімум на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дітьми повноліття.
Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 04 лютого 2020 року позов задоволено частково.
Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28 жовтня 2019 року і до досягнення дітьми повноліття.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 768,40 грн.
Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду змінити в частині розміру стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей : ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з розміру 1/3 частини на Ѕ частину усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28 жовтня 2019 року і до досягнення дітьми повноліття. 
В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що рішення є незаконним та постановлене при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, і що при постановленні рішення суд першої інстанції взяв лише до уваги становище відповідача і врахував, що відповідач перебуває у іншому шлюбі і від перебування в якому у нього народилась донька, при цьому не врахував матеріального стану позивачки та той факт, що вона являється особою, якій встановлена ІІ група інвалідності (довічно), а також не врахував інтереси дітей. 
Згідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
       Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 26 вересня 2019 року.
У період перебування у шлюбі у сторін народилось троє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 04.04.2014 року, актовий запис № 11; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 04.04.2014 року, актовий запис № 12; та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 14.04.2015 року, актовий запис № 08.
Відповідно до копії довідки виконавчого комітету Леськівської сільської ради Черкаського району Черкаської області № 563 від 23 квітня 2019 року сторони у справі разом з дітьми зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно копії довідки про склад сім`ї № 3200 від 26 листопада 2019 року, виданої ОСОБА_2 , станом на 01 листопада 2019 року, за адресою: АДРЕСА_1 , до складу сім`ї /зареєстрованих/ входять: ОСОБА_2 , ( уповноважений власник) та члени сім`ї: ОСОБА_1 , діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно копії довідки Черкаської районної філії Черкаського обласного центру зайнятості №633 від 25 листопада 2019 року вбачається, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в Черкаській районній філії Черкаського обласного центру зайнятості як безробітній з 16 квітня 2019 року.
Відповідно до копії довідки Черкаської районної філії Черкаського обласного центру зайнятості № 643 від 25 листопада 2019 року дохід ОСОБА_2 в період з 16 квітня 2019 року по 31 жовтня 2019 року становить 15 925 грн. 86 коп.
Також судом було встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , перебував у іншому зареєстрованому шлюбі, в період якого у нього народилась донька ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_4 від 06.08.2003 року, актовий запис № 641. Зазначене сторонами не заперечувалось.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).
Відповідно до частини другої статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
       Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Згідно із частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частині від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України.
Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Згідно з статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:
1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 
2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 
3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;
3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 
4) інші обставини, що мають істотне значення. 
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Частиною першою статті 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що відповідач ОСОБА_2 зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Крім того, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку ( ч. 2. ст. 182 СК України).
Із наданих доказів вбачається, що відповідач не працює, перебуває на обліку у центрі зайнятості як безробітній з 16 квітня 2019 року, а також наявність інших утриманців, крім спільних з позивачем дітей, судом надано обґрунтований висновок щодо часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) , але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції при визначенні розміру аліментів врахував наявність у відповідача неповнолітньої дочки від іншого шлюбу , проте не взяв до уваги наявність у відповідача інших дітей, які перебувають на її утриманні , не варте уваги, оскільки предметом спору у вказаній справі є стягнення аліментів на утримання трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Також не варте уваги посилання в апеляційній скарзі на те, що вона є особою, якій встановлена ІІ група інвалідності, оскільки вказані докази не були надані до суду першої інстанції.
Відповідно до частини другої та третьої статті 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.
Крім того, позивач не позбавлена можливості в подальшому звернутися до суду із позовом про збільшення розміру аліментів в разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із сторін та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України ( ст. 192 СК України).
За таких обставин доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування законного і обґрунтованого судового рішення, оскільки по своїй суті зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції щодо установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який обґрунтовано їх спростував.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обгрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).
Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову та стягнення аліментів саме у розмірі 1/3 частина всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384  ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 04 лютого 2020 року залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: