Номер провадження: 33/813/761/20
Номер справи місцевого суду: 946/2533/20 
Головуючий у першій інстанції Грубіян Л. І. 
Доповідач Таварткіладзе О. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

        26.06.2020 року                                                                 м. Одеса

       Одеський апеляційний суд в особі судді Таварткіладзе О.М., 
за участю секретаря судового засідання Томашевської К.В.,
осіб, які з`явилися до судового засідання:
-Коренюка І.О.,
-захисника ОСОБА_1 – адвоката Дойкова В.П.,
розглянувши апеляційні скарги ОСОБА_2 та захисника ОСОБА_1 адвоката Дойкова Віктора Петровича на постанову судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18 травня 2020 року, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18 травня 2020 року провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП – закрито у зв`язку із закінченням строків накладання адміністративного стягнення. 
Не погоджуючись з вказаною постановою суду, ОСОБА_2 та захисник ОСОБА_1 . адвокат Дойков В.П. подали апеляційні скарги з посиланням про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, та відповідно до яких: 
- ОСОБА_2 просить змінити постанову судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18 травня 2020 року та встановити, що ОСОБА_1 є винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, виключивши посилання на те, що під час закриття провадження у справах про адміністративне правопорушення у зв`язку з закінчення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, вина особи не встановлюється;
- захисник Коренюка ОСОБА_3 . адвокат Дойков В.П. просить скасувати постанову судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18 травня 2020 року та постановити нове рішення, яким провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрити за відсутністю в його діях даного адміністративного правопорушення. 
В обґрунтування своєї апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що вина ОСОБА_1 встановлена зібраними належними доказами в їх сукупності, зокрема – протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями ОСОБА_4 , довідкою Управління житлово-комунального господарства, схемою ДТП, фотознімками, доповідною запискою начальника СРПП № 2 Ізмаїльського ГУНП в Одеській області та доданими до неї фотознімками. Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складений правомірно. А доводи особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про необхідність керуватися п. 16.12 Правил дорожнього руху (проїзд нерегульованого перехрестя рівнозначних доріг) при проїзді перехрестя вул. Покровська та вул. Героїв Сталінграду підлягають відхиленню. Апелянт зауважує, що на день розгляду справи строки накладання адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, закінчилися. При цьому, місцевий суд, приймаючи рішення про закриття провадження на підставі ст. 38 КУпАП, зазначив у постанові, що, враховуючи науково-консультативний висновок Науково-консультативної ради при ВАС України, яким встановлено, що під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, вина особи не встановлюється. В той самий час, ОСОБА_2 зазначає, що посилання на те, що під час закриття провадження на підставі ст. 38 КУпАП «вина особи не встановлюється» не дозволяє потерпілому отримати страхове відшкодування. Також, ОСОБА_2 вказує, що за своєю правовою природою звільнення від відповідальності у зв`язку із закінченням строків накладання адміністративного стягнення не є «реабілітуючою обставиною». Апелянт вважає, що ст. 280 КУпАП встановлено обов`язок суду з`ясувати при розгляд справи про адміністративне правопорушення, з-поміж іншого, і чи винна дана особа в його вчиненні. При цьому норм щодо відсутності в суду повноважень на встановлення обставин щодо вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи в його вчиненні в разі винесення постанови про закриття провадження за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, вказаний Кодекс не містить. Зі змісту ч. 1 ст. 38 КУпАП вбачається, що закриття провадження на зазначеній підставі можливе за одночасної наявності таких умов: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення; сплив встановленого законом строку. Тобто, для обчислення встановленого законом строку для накладання адміністративного стягнення та закриття провадження у справі у зв`язку з його спливом необхідним є, в тому числі, встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення – протиправної, винної дії чи бездіяльності. Апелянт зазначає, що в такому випадку безпідставним та необґрунтованим є посилання на узагальнений науково-консультативний висновок Науково-консультативної ради при ВАС України. 
Мотивуючу свою апеляційну скаргу, подану в інтересах ОСОБА_1 , адвокат Дойков В.П. посилається на те, що обставини, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не відповідають дійсності і спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. Захисник вказує, що по ходу руху перед перехрестям вулиць Героїв Сталінграду та Покровської не було будь-яких знаків пріоритету, які б дозволяли ОСОБА_1 перед перетином перехрестя поступитися дорогою транспортному засобу, який рухався по вул. Покровській до перехрестя з лівого від нього боку, і з урахуванням цієї обставини не було необхідності зупиняти автомобіль перед перехрестям. Як наголошує захисник, з урахуванням того, що ДТП сталося в денний час доби і на дорозі не було бруду, снігу та інших будь-яких погодних перешкод, ОСОБА_1 не було необхідності вважати, що він перебуває на другорядній дорозі. На перехресті обох вищевказаних доріг є асфальтне покриття, ширина проїзної частини 8 м. Вищевказане перехрестя для обох автомобілів – учасників ДТП, в процесі їх руху до перехрестя був для них нерегульованим перехрестям рівнозначних доріг. Таким чином, водій автомобіля «ВАЗ 21099» ОСОБА_1 , рухаючись по вул. Героїв Сталінграду, у напрямку з боку вул. Кафедральній, при перетині перехрестя з вул. Покровської, оцінюючи дорожню обстановку, з урахуванням асфальтного покриття обох доріг і ширини проїзної частини дороги – 8 м., вважав, що це перехрестя було для нього перехрестям рівнозначних доріг, і при його перетині, при відсутності з його боку руху перед перехрестям будь-яких знаків пріоритету, в тому числі знаки пріоритету 2.1 «Дати дорогу», керувався п. 16.12 Правил дорожнього руху, згідно якого на перехресті рівнозначних доріг він зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч, а так як такого транспортного засобу з правого боку від нього по ходу руху до перехрестя не було, то він вважав, що має переважне право проїзду цього перехрестя перед іншими транспортними засобами, що він і зробив. Також адвокат додає, що у свою чергу водій автомобіля «TOYOTA PRADO», рухаючись по вул. Покровській за напрямом з боку вул. Хотинської, під`їжджаючи до перехрестя з вул. Героїв Сталінграду, повинен був оцінити дорожню обстановку, з урахуванням асфальтного покриття обох доріг і ширини проїжджій частині дороги – 8 м., а так само з урахуванням того, що по ходу його руху по вул. Покровській, перед перехрестям з вул. Героїв Сталінграду, будь-які знаки пріоритету відсутні, повинен був це перехрестя вважати для себе перехрестям рівнозначних доріг, і при його перетині, повинен був керуватися п. 16.12 Правил дорожнього руху, а так як «ВАЗ 21099» був для нього транспортним засобом, що наближається до нього з правої сторони по ходу його руху, то він зобов`язаний був поступитися дорогу цьому транспортному засобу, що він не зробив. В апеляційній скарзі адвокат Дойков В.П. також ставить питання про призначення авто-технічної експертизи. 
До судового засідання суду апеляційної інстанції 26.06.2020 року з`явились особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисник, адвокат Дойков В.П.
Потерпілий ОСОБА_2 до судового засідання суду апеляційного суду 26.06.2020 року не з`явився, повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив. 
Під час апеляційного розгляду справи адвокат Дойков В.П. просив призначити по справі авто-технічну експертизу для дослідження обставин ДТП. 
Постановою Одеського апеляційного суду від 26.06.2020 року у задоволенні клопотання про призначення авто-технічної експертизи відмовлено.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційні скарги ОСОБА_2 та захисника Коренюка ОСОБА_5 .О. адвоката Дойкова В.П. підлягають залишенню без задоволення на підставі наступного.
Згідно до вимог ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ст.124 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно мало місце порушення водієм правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.
Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.
Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.
Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що на час розгляду справи відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закінчилися строки накладання адміністративного стягнення.
Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції.
Згідно матеріалів справи ОСОБА_1 ставиться у вину порушення п. 16.3, 16.11, 16.15 Правил дорожнього руху. 
Пункт 16.3. Правил дорожнього руху передбачає, що у разі необхідності надання переваги в русі транспортним засобам, які рухаються по перехрещуваній дорозі, водій повинен зупинити транспортний засіб перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінією) або 1.13, світлофором так, щоб бачити його сигнали, а якщо вони відсутні - перед краєм перехресної проїзної частини, не створюючи перешкод для руху пішоходів.
Пункт 16.11. Правил дорожнього руху встановлює, що на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.
Пункт 16.15. Правил дорожнього руху закріплює, що якщо неможливо визначити наявність покриття на дорозі (темна пора доби, грязь, сніг тощо), а знаки пріоритету відсутні, водій повинен вважати, що перебуває на другорядній дорозі.
За порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, адміністративно-правова відповідальність встановлюється ст. 124 КУпАП.
Згідно ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - п`ятій цієї статті.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 441620 від 30.04.2020 року водій ОСОБА_1 13 лютого 2020 року о 16:05 год. у м. Ізмаїл Одеської області на перехресті вул. Покровська та вул. Героїв Сталінграду, керуючи автомобілем «ВАЗ 21099», д. з. НОМЕР_1 , рухаючись по другорядній дорозі, не дав дорогу автомобілю, що рухався по головній дорозі, та скоїв зіткнення з автомобілем «TOYOTA PRADO», д. з. НОМЕР_2 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження та завданий матеріальний збиток. 
Крім того, згідно акту судово-медичного дослідження (обстеження) № 50 від 10.03.2020 року у водія ОСОБА_1 виявлено легкі тілесні ушкодження.
У зв`язку з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду 13.02.2020 року, без порушення кримінального провадження, без проведення експертизи, начальником СРПП № 2 Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області капітаном поліції Масіч П.С. проведено перевірку обставин ДТП. Згідно доповідної записки від 29.04.2020 року під час розгляду повідомлень про ДТП капітаном поліції ОСОБА_4 встановлено, що в діях водія автомобілю «ВАЗ 21099» ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України «Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами», але є склад правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 
У зв`язку з чим, 30.04.2020 року капітаном поліції Масіч П.С. складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП.
Матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП надійшли до суду 04.05.2020 року, тобто за вісім днів до закінчення строків, передбачених ч. 2 ст. 38 КУпАП, та протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями від 04.05.2020 року були передані на розгляд судді.
12.05.2020 року під час судового засідання в суді першої інстанції у розгляді справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП була оголошена перерва до 15.05.2020 року до 09-30 год. 
У судовому засіданні 15.05.2020 року судом першої інстанції у розгляді даної справи знову оголошена перерва до 18.05.2020 року до 16-00 год. 
       18.05.2020 року по справі про притягнення до адміністративної відповідальності відносно ОСОБА_1 судом першої інстанції ухвалено постанову по закриття провадження у справі, у зв`язку із закінченням строків накладання адміністративного стягнення.
       Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що з урахуванням дати скоєння ДТП 13.02.2020 року, в ході якої учасник такої ДТП отримав легкі тілесні ушкодження, проведенням співробітниками поліції перевірки за повідомленням про ДТП без порушення кримінального провадження, у зв`язку з чим протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складено 30.04.2020 року, також зважаючи, що матеріали адміністративної справи надійшли до суду лише 04.05.2020 року, за 8 днів до закінчення строків, передбачених ч. 2 ст. 38 КУпАП, та у зв`язку з необхідністю проведення місцевим судом процесуальних дій для належного з`ясування обставин справи, рішення по справі місцевим судом ухвалено лише 18.05.2020 року після закінчення строків накладення адміністративного стягнення, а тому дії місцевого суду щодо закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 , у зв`язку закінчення строків накладання адміністративного стягнення, відповідають національному законодавству та є правильними. 
       Що стосується посилань, зазначених в апеляційній скарзі ОСОБА_2 , про необґрунтоване застосування судом першої інстанції науково-консультативний висновок Науково-консультативної ради при ВАС України, слід зазначити наступне.
       Узагальнений науково-консультативний висновок Науково-консультативної ради при ВАС України носить рекомендаційний характер і жодна норма права не зобов`язує суддів керуватись ним при розгляді справ.
       Проте, посилання на вказаний висновок в оскаржуваній постанові суду не спростовує правильності висновку місцевого суду, викладеного в даній постанові суду, а тому доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 не дають підстав вважати, що судом при розгляді адміністративної справи були порушені вимоги закону, які б призвели до неправильного її вирішення.
       Пункт 7 частини 1 ст. 247 КУпАП передбачає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин - закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
Відповідно до статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
Стаття 6 пункту 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод забезпечує «право вважатися невинуватим доти, доки вину не буде доведено в законному порядку».
Частиною 1 ст. 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
З аналізу даної норми вбачається, що особа підлягає адміністративній відповідальності лише за те правопорушення, відносно якого встановлена вина.
Презумпція невинуватості, яка розглядається як процесуальна гарантія, в контексті самого кримінального провадження, накладає вимоги щодо, зокрема, тягаря доведення, правових презумпцій факту і права.
Проаналізувавши норми національного закону та, враховуючи конвенційні положення стосовно строків давності, використовуючи право, надане судам загальної юрисдикції тлумачити зазначені норми для цілей подолання суперечної правозастосовної практики, яка послабляє гарантії державного захисту прав, свобод і законних інтересів громадян від свавільного адміністративного примусу, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне також зазначити наступне. 
Строк давності не тільки забезпечує правову визначеність та остаточність судового рішення, попередження порушень прав осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності, але й надає законне право порушнику уникнути переслідування або притягнення до суду за закінченням певного строку після скоєння правопорушення, в даному випадку - притягнення до адміністративної відповідальності особи, яка підозрюється в здійсненні адміністративного правопорушення, за закінченням строку давності, що передбачений національним законом - частиною 2 статті 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Пункт 7 частини першої статті 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.
Крім того, логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.
Відповідно до практики Суду з прав людини, строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (StubbingsandOthers v. theUnitedKingdom), п. 51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень (пункт 137 Рішення від 09 січня 2013 року у справі « ОСОБА_6 Волков проти України» (заява №21722/11).
Враховуючи наведене, подальше встановлення обставин справи поза межами строку притягнення до адміністративної відповідальності в межах справи про адміністративне правопорушення, надання оцінки винності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини та положеннями статті 6 пункту 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доведення вини особи в законному порядку, тобто в межах строку притягнення до адміністративної відповідальності.
На підставі викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг та скасування постанови.
Апеляційний суд вважає за необхідне додатково роз`яснити, що учасники дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 13.02.2020 року, у разі не вирішення майнового спору, не позбавлені можливості звернутись за захистом своїх прав у порядку цивільного судочинства і в межах цивільного судочинства встановити обставини, які мають значення для встановлення особи, винної у дорожньо-транспортній пригоді. 
У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.
На підставі викладеного та керуючись ст. 293, 294 КУпАП, Одеський апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Дойкова Віктора Петровича - залишити без задоволення.
Постанову судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18 травня 2020 року - залишити без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду         О.М. Таварткіладзе