ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

28 липня 2020 року                                                        
м.Суми
Справа №585/204/20 
Номер провадження 22-ц/816/1374/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Левченко Т. А. ,  Ткачук С. С. 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 04 березня 2020 року в складі судді Машини І.М., ухваленого в м. Ромни, повне рішення складено 13 березня 2020 року,
у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 
про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,

в с т а н о в и в:

У січні 2020 року ОСОБА_2 звернулась з позовом до ОСОБА_1 , свої вимоги мотивувала тим, що відповідач має заборгованість перед нею зі сплати аліментів на двох синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Посилаючись на зазначені обставини, просила суд стягнути з ОСОБА_1 на її користь неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів на дітей, яка не перевищує 100% заборгованості - у розмірі 9790, 99 грн. 
РішеннямРоменського міськрайонного суду Сумської області від 04 березня 2020 року позов ОСОБА_2 задоволений. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 9790 грн 99 коп.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 840 грн 80 коп.
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції при ухваленні рішення не врахував відсутності вини відповідача в утворенні заборгованості по аліментам, що виключає його відповідальність у вигляді стягнення неустойки (пені) відповідно до вимог частини 1 статті 196 СК України. Заявник стверджує, що відрахування аліментів здійснювались бухгалтером підприємства за місцем його роботи у розмірі визначеному рішенням суду - 1/3 частина заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Проте, за розрахунком державного виконавця аліменти на дітей розраховані виходячи з 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, у матеріалах справи відсутні докази його вини в утворенні заборгованості, оскільки він не здійснював відрахування аліментів особисто, а тому вважає, що правові підстави для задоволення позову відсутні. Зауважує, що за період з лютого 2017 року по серпень 2018 року він погашав заборгованість, щомісячно сплачуючи аліменти у більшому розмірі.
Звертає увагу апеляційного суду на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року у іншому шлюбі у нього народилась третя дитина - донька ОСОБА_5 , тобто його сімейний і майновий стан змінився. Крім того, з 04 травня 2020 року відповідач тимчасово не працює, перебуває на обліку, як безробітний. Вважає, що вказані обставини є підставою для зменшення розміру пені.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 зазначила, що рішення суду першої інстанції вважає законним і обґрунтованим, доводи апеляційної скарги безпідставними, а тому просила залишити апеляційну скаргу без задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
За змістом ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України, в порядку спрощеного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя.
Враховуючи, що предметом спору у даній справі є стягнення пені по аліментам, ціна позову є меншою ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Задовольняючи позов ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що заборгованість по аліментам виникла з вини відповідача, отже позивачка має право на одержання неустойки у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, але не більше 100% заборгованості, при цьому врахував, що підстави для зменшення розміру пені відповідач суду не повідомив.
Проте такий висновок суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що сторони у справі є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 17-18). 
Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 07 грудня 2012 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання синів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 стягнуті аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27 листопада 2012 року і до досягнення старшою дитиною повноліття (а.с. 19).
Виконавчий лист №2/1815/1382 від 26 грудня 2012 року, виданий на виконання вказаного рішення, перебуває на примусовому виконанні у Роменському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (а.с. 14).
ОСОБА_1 має заборгованість зі сплати аліментів на синів за період з серпня 2015 року по вересень 2019 року, яка становить 9790,99 грн (а.с. 15, 16).
Положеннями статті 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. 
За змістом частин 1, 2 статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. 
У пункті 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.
28 серпня 2018 року набрали чинності зміни, внесені до частини 2 статті 182 Сімейного кодексу України Законом України № 2475-VIII від 03 липня 2018 року, відповідно до яких мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 
Згідно з абзацом 2 частини 1 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», який набрав чинності 28 серпня 2018 року, виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.
З розрахунку державного виконавця вбачається, що заборгованість по сплаті аліментів у ОСОБА_1 наявна з 2015 року і збільшувалась по січень 2017 року. З лютого 2017 року по серпень 2018 року відповідач частково погашав заборгованість, щомісяця сплачуючи аліменти у більшому розмірі. З вересня 2018 року заборгованість знову почала зростати і станом на вересень 2019 року становила 9790,99 грн (а.с. 15-16). 
Відповідно до вимог частини 1 статті 81, частини 1 статті 76 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Проте ОСОБА_1 , звертаючись з апеляційною скаргою, не надав суду належних допустимих доказів на підтвердження своїх доводів щодо відсутності його вини в утворенні заборгованості по аліментам. 
Заявник стверджує, що причиною утворення заборгованості стало відрахування бухгалтером підприємства, за місцем його роботи аліментів у розмірі, визначеному рішенням суду - 1/3 частини заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а не 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Апеляційний суд відхиляє зазначені твердження відповідача, оскільки заборгованість по сплаті аліментів у ОСОБА_1 існує ще з 2015 року, тобто виникла до встановлення на законодавчому рівні мінімального гарантованого розміру аліментів. Докази неправильного відрахування аліментів бухгалтером підприємства у матеріалах справи відсутні. 
За таких обставин відповідач не спростував висновку суду першої інстанції про наявність його вини у виникненні заборгованості, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині колегія суддів визнає необґрунтованими. 
Наданий позивачкою розрахунок розміру пені (неустойки), здійснений відповідно до частини 1 статті 196 СК України, ОСОБА_1 не оскаржував.
Відповідно до частин 1-3 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не був повідомлений належним чином про розгляд справи, а отже був позбавлений можливості надати свої заперечення та докази на спростування заявлених позивачкою вимог.
За встановлених обставин апеляційний суд приймає докази додані ОСОБА_1 до апеляційної скарги, які не були предметом дослідження місцевого суду, оскільки відповідач не мав можливості подати їх до суду з незалежних від нього причин.
З наданих відповідачем доказів вбачається, що 21 лютого 2015 року ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народилась донька ОСОБА_5 (а.с. 57).
З 04 травня 2020 року відповідач перебуває на обліку в Роменській міжрайонній філії Сумського обласного центру зайнятості, як безробітний (а.с. 55).
Відповідно до частини 2 статті 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.
За змістом пунктів 1, 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З огляду на встановлені обставини, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення дають підстави для висновку про неповне з`ясування місцевим судом обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права, як підстави для зміни рішення.
Враховуючи, що відповідач тимчасово не працює, має на утриманні ще одну дитину - доньку ОСОБА_5 , 2018 року народження, що підтверджує доводи апеляційної скарги про зміни у його сімейному та скрутний майновий стан, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для зменшення розміру неустойки, а тому змінює оскаржуване судове рішення в частині визначення розміру пені, яка підлягає сплаті ОСОБА_1  на користь  ОСОБА_2 , зменшивши її розмір з 9790 грн 99 коп. до 3000 грн. 
Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, враховуючи, що позивачка звільнена від сплати судового збору, ОСОБА_1 має право на компенсацію судового збору пропорційно до задоволених вимог апеляційної скарги за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у розмірі 870 грн 23 коп. 
Керуючись ст. 367,  п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, ст. 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 04 березня 2020 року змінити в частині розміру неустойки, перший та другий абзац резолютивної частини рішення викласти у наступній редакції:
«Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1  на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 3000 грн.»
В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Компенсувати ОСОБА_1 за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги пропорційно до задоволених вимог у розмірі 870 грн 23 коп. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач -                                                 О.І. Собина

Судді:                                                                        Т.А.Левченко

                                                                                                                                                С.С.Ткачук