Ухвала 
17 червня 2020 року
м. Київ
справа № 615/558/18
провадження № 61-22175св19
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф., 
Шиповича В. В. (суддя-доповідач),
учасники справи:
позивач - приватне сільськогосподарське підприємство «Нове життя»,
відповідачі: ОСОБА_1 , фермерське господарство «Фортуна 2017»,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу приватного сільськогосподарського підприємства «Нове життя» на рішення Валківського районного суду Харківської області, у складі судді 
Логвінова А. О., від 11 березня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду, у складі колегії суддів: Кругової С. С., Бровченко І. О., Маміної О. В., від 18 липня 2019 року,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
У квітні 2018 року приватне сільськогосподарськоге підприємство «Нове життя» (далі - ПСП «Нове життя») звернулося до суду з позовом до 
ОСОБА_1 , фермерського господарства «Фортуна 2017» (далі - 
ФГ «Фортуна 2017») про визнання недійсним договору користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису), скасування його державної реєстрації, визнання поновленим договору оренди землі та визнання укладеною додаткової угоди.
Позовна заява мотивована тим, що між ОСОБА_2 , який є батьком ОСОБА_1 , та ПСП «Нове життя» 30 грудня 2005 року було укладено договір оренди земельної ділянки площею 5, 63 га, кадастровий номер 6321280300:02:000:0150, строком на 10 років, який був зареєстрований 31 січня 2008 року.
Під час дії договору оренди землі ОСОБА_2 помер, а його спадкоємцем є ОСОБА_1 .
На виконання вимог частин першої, другої статті 33 Закону України «Про оренду землі» позивачем завчасно було направлено ОСОБА_1 
лист-повідомлення від 01 листопада 2017 року про поновлення договору оренди землі з проектом додаткової угоди, проте у відповідь 20 листопада 2017 року ОСОБА_1 було надіслано листа про відмову в поновленні договору оренди землі від 30 грудня 2005, у зв`язку із наміром самостійно використовувати земельну ділянку.
Протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди ні одна із сторін не повідомила про його розірвання, а позивач продовжував використовувати спірну земельну ділянку.
Також вказував, що 28 березня 2018 року між відповідачами у даній справі було укладено договір користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (договір емфітевзису), який 03 квітня 
2018 року було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав. 
Посилаючись на те, що укладання даного договору емфітевзису є грубим порушенням його переважного права як орендаря на поновлення договору оренди, оскільки він скористався правом на поновлення договору на новий строк, виконав всі необхідні для цього дії, а ОСОБА_1 не було дотримано вимоги, передбачені статтею 33 Закону України «Про оренду землі», позивач просив суд: визнати недійсним договір користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (договір емфітевзису) на земельну ділянку площею 5, 63 га, кадастровий номер 6321280300:02:000:0150, укладений між ФГ «Фортуна 2017» та ОСОБА_1 , зареєстрований 03 квітня 2018 року за №  25600412 та скасувати його державну реєстрацію; визнати поновленим договір оренди землі на земельну ділянку 5, 63 га, кадастровий номер 6321280300:02:000:0150, від 30 грудня 2005 року, зареєстрований 31 січня 2008 року за № 040868800083; визнати укладеною додаткову угоду від 01 листопада 2017 року до договору оренди землі від 30 грудня 2005 року.

 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Рішенням Валківського районного суду Харківської області від 11 березня 2019 року у задоволенні позову ПСП «Нове життя» відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оспорюваний договір емфітевзису від 28 березня 2018 року укладений між ОСОБА_1 та ФГ «Фортуна 2017» вже після припинення строку дії договору оренди землі від 30 грудня 2005 року, що був укладений між ОСОБА_2 та ПСП «Нове життя», та не порушує переважне право ПСП «Нове життя» на поновлення договору оренди землі на новий строк, оскільки ОСОБА_2 , на виконання вимог, встановлених статтею 33 Закону України «Про оренду землі», повідомив орендаря про своє небажання продовжувати строк дії договору оренди землі.
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції 
Постановою Харківського апеляційного суду 18 липня 2019 року апеляційну скаргу ПСП «Нове життя» залишено без задоволення, а рішення Валківського районного суду Харківської області від 11 березня 2019 року залишено без змін.
Приймаючи постанову від 18 липня 2019 року, колегія суддів виходила з того, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права. Висновок суду про відмову у задоволенні позовних вимог ПСП «Нове життя» є законним та обґрунтованим.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У касаційній скарзі, поданій у грудні 2019 року до Верховного Суду, 
ПСП «Нове життя», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 27 лютого 2020 року відкрито касаційне провадження в указаній справі та витребувано її матеріали з місцевого суду. 
У березні 2020 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.
У травні 2020 року до суду надійшла заява ПСП «Нове життя» про відмову від позову.
Ухвалою Верховного Суду від 19 травня 2020 року справу призначено до розгляду у складі колегії із п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
На виконання вимог частини другої статті 206 ЦПК України Верховним Судом листом від 21 травня 2020 року, який був отриманий уповноваженою особою  ПСП «Нове життя» 02 червня 2020 року, позивачу було роз`яснено наслідки закриття провадження у справі, передбачені частиною другою статті 256 ЦПК України.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційну скаргу мотивовано тим, що суди першої та апеляційної інстанцій не звернули увагу на вимоги частини першої статті 777 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та частин першої - п`ятої статті 33 Закону України «Про оренду землі» за змістом яких наймач, який належно виконує свої обов`язки за договором найму, після спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладання договору найму на новий строк. У цій справі орендар виявив бажання реалізувати своє переважне право, закріплене у договорі оренди землі, відповідно до статті 777 ЦК України та частини першої статті 33 Закону України «Про оренду землі». Також заявник вважає, що суди по цій справі могли застосувати доктрину заборони суперечливої поведінки і задовольнити позовні вимоги, оскільки ОСОБА_1 протягом 2017 року отримував орендну плату та договором оренди землі від 30 грудня 2015 року та постійно зазначав про самостійне використання своєї земельної ділянки, по суті не розглянув пропозицію орендаря, не повідомив про вже прийняте ним рішення щодо укладення договору емфітевзису з іншою юридичною особою, а в подальшому уклавши договір на користування ділянкою з відповідачем, своєю недобросовісною поведінкою створив для ПСП «Нове життя» перешкоди в реалізації законних сподівань за договором оренди.
Доводи осіб, які подали відзив на касаційну скаргу
У відзиві на касаційну скаргу адвокат Прокопченко С. В., як представник ОСОБА_1 та ФГ «Фортуна 2017», посилаючись на те, що суди першої та апеляційної інстанцій дослідили всі наявні у справі докази в їх сукупності, надали їм належну оцінку, правильно визначили характер спірних правовідносин і норми права, які підлягали застосуванню до цих правовідносин, і дійшли обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову, просив рішення Валківського районного суду Харківської області від 11 березня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 18 липня 2019 року залишити без змін, а касаційну скаргу ПСП «Нове життя» - без задоволення. 
Позиція Верховного Суду
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України (тут і надалі по тексту в редакції кодексу чинній на час подачі касаційної скарги) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
У заяві про відмову від позову, поданій до суду у травні 2020 року, 
ПСП «Нове життя» просило прийняти відмову від позову до ОСОБА_1 , 
ФГ «Фортуна 2017», закрити провадження у справі, визнати нечинними рішення Валківського районного суду Харківської області від 11 березня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 18 липня 
2019 року, повернути ПСП «Нове життя» з Державного бюджету 
України 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні касаційної скарги.
Наслідки закриття провадження у справі роз`яснені судом ПСП «Нове життя» у листі від 21 травня 2020 року, який отримано позивачем 02 червня 
2020 року.
Згідно із частиною першою статті 408 ЦПК України незалежно від того, за касаційною скаргою кого з учасників справи було відкрито касаційне провадження, у суді касаційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони мають право укласти між собою мирову угоду з додержанням правил цього Кодексу, що регулюють порядок і наслідки вчинення цих процесуальних дій.
Частинами першою-третьою статті 206, пунктом 6 частини першої 
статті 409 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.
Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206 і 207 цього Кодексу, суд визнає нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно закриває провадження у справі (частина друга статті 408 ЦПК України).
Відповідно до пункту 4 частини першої, частини другої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу.
Положеннями частини другої статті 256 ЦПК України визначено, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.
Враховуючи те, що ПСП «Нове життя» подало заяву про відмову від позову, відмова від позову не порушує законні права або охоронювані законом інтереси інших осіб, то колегія суддів вважає, що заява ПСП «Нове життя» підлягає задоволенню, провадження у справі - закриттю, а рішення Валківського районного суду Харківської області від 11 березня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 18 липня 2019 року необхідно визнати нечинними.
Частиною другою статті 142 ЦПК України визначено, що в разі відмови від позову на стадії перегляду рішення в касаційному порядку суд у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення скаржнику (заявнику) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні касаційної скарги.
Оскільки за подання касаційної скарги ПСП «Нове життя» сплатило 10 572 грн судового збору, то з державного бюджету на його користь підлягає поверненню 50 % сплачених коштів.
Керуючись статтями 142, 206, 255, 408, 409, 415, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Заяву приватного сільськогосподарського підприємства «Нове життя» задовольнити.
Прийняти відмову приватного сільськогосподарського підприємства «Нове життя» від позову до ОСОБА_1 , фермерського господарства «Фортуна 2017» про визнання недійсним договору користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (договір емфітевзису), скасування його державної реєстрації, визнання договору оренди землі поновленим та визнання укладеною додаткової угоди.
Закрити провадження у справі № 615/558/18 за позовом приватного сільськогосподарського підприємства «Нове життя» до ОСОБА_1 , фермерського господарства «Фортуна 2017» про визнання недійсним договору користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису), скасування його державної реєстрації, визнання поновленим договору оренди землі та визнання укладеною додаткової угоди.
Визнати нечинними рішення Валківського районного суду Харківської області від 11 березня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 18 липня 2019 року.
Повернути приватному сільськогосподарському підприємству «Нове життя» з Державного бюджету України сплачений судовий збір у розмірі 
5 286 (п`ять тисяч двісті вісімдесят шість) гривень, внесений згідно з платіжним дорученням від 05 грудня 2019 року № 3985 на поточний рахунок отримувача №UA678999980000031219207026007, отримувач платежу - УК у Печерському районі міста Києва, код отримувача - 38004897; банк отримувача - Казначейство України.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Головуючий   Судді:  	Є. В. Синельников   О. М. Осіян   Н. Ю. Сакара   С. Ф. Хопта   В. В. Шипович