УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №285/820/18 Головуючий у 1-й інст. Коцюба О. М. 
Категорія 30 Доповідач Трояновська  Г. С. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С. 
суддів: Павицької Т.М., Миніч Т.І. 
з участю секретаря судового засідання Кучерявого О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу № 285/820/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 17 червня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Коцюби О.М. в м. Новоград-Волинському,

в с т а н о в и в:

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути із відповідача 73560 грн. 99 коп. матеріальної шкоди, 7000 грн. моральної шкоди.
В обґрунтування позову зазначив, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди його автомобіль було пошкоджено. Винним у вчиненні ДТП постановою суду визнано відповідача. Згідно звіту про оцінку транспортного засобу розмір матеріального збитку завданого внаслідок ДТП становить 232360 грн. 99 коп. Страхова компанія «ПЗУ Україна», на підставі проведеного розрахунку, виплатила позивачу 100000 грн. Згідно оцінки вартість залишків транспортного засобу становлять 61000 грн.
Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 17 червня 2020 року позов задоволено частково. 
Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальні збитки у розмірі 71360 грн. 99 коп. та судовий збір у розмірі 735 грн. 61 коп., загалом - 72096 грн. 60 коп.
У решті позову відмовлено.
У поданій апеляційній скарзі, представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове про задоволення позову.
Доводи апеляційної скарги в сукупності зводяться до того, що звіт про оцінку колісного транспортного засобу № 47/05/17 від 06.06.2017, що був покладений в основу оскаржуваного рішення, не є належним та допустим доказом, який підтверджує дійсний розмір завданої позивачу майнової шкоди. Вважає, що позовні вимоги є недоведеними, що є підставою для відмови у задоволенні позову.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Зазначає, що з самого початку розгляду справи в суді позивач повідомив суду, що відремонтував автомобіль самостійно, а тому доводи відповідача про те, що ця обставина йому була невідома, є безпідставними. Вважає, що суд, вирішуючи питання щодо розміру збитків позивачу, заподіяних внаслідок ДТП, виходив з письмових доказів, а саме звіту про оцінку колісного транспортного засобу №47/05/17.
В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 та його представник адвокат Пономарьов М.М. доводи апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити, надали пояснення аналогічні викладеному в апеляційній скарзі.
ОСОБА_1 та його представник адвокат Крижанівський В.П. проти доводів апеляційної скарги заперечили, просили залишити рішення суду першої інстанції без змін, надали пояснення аналогічні викладеному у позовній заяві та відзиві на апеляційну скаргу.
Жодна із сторін будь-яких клопотань в суді апеляційної інстанції не заявляла. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Судом встановлено, що 09.11.2017 року постановою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області Карповича С.К., відповідача у справі, було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 14-15).
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в Страховій компанії "ПЗУ Україна" згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК 5474866.
В результаті ДТП ОСОБА_1 , позивачу у справі, було пошкоджено транспортний засіб марки "Geelу Emgrand 7", д.н.з. НОМЕР_1 , та, як наслідок, було спричинено матеріальний збиток.
Відповідно до звіту № 47/05/17 про оцінку колісного транспортного засобу від 06.06.2017 року розмір збитків ОСОБА_1 , отриманих внаслідок ДТП, становить 232360,99 грн., що підтверджується висновком оцінювача (а.с. 18-43).
Згідно платіжного доручення № 9114 від 05.12.2017 року ОСОБА_1 було виплачено страхове відшкодування у розмірі 100000,00 грн. (а.с. 46).
Вартість залишків транспортного засобу згідно експертної оцінки становить 61000,00 грн., ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну становить - 71360,99 грн (а.с. 48). 
Задовольняючи позов в частині матеріальної відповідальності, суд першої інстанції виходив із доведеності вимог позивача та наявності правових підстав для стягнення із відповідача суми майнового відшкодування.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
Відповідно до положення ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Оскільки судом встановлено безпосередній причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача під час керування автомобілем та шкодою нанесеною автомобілю позивача, наявні правові підстави для відшкодування останньому завданої майнової шкоди.
Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);
2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.
Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.
Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.
Так, матеріали справи містять звіт про оцінку транспортного засобу, відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки "Geele", д.н.з. НОМЕР_1 , становить 232360,99 грн.(а.с.23-37, 190).
Оцінка проводилась ФОП ОСОБА_5 як на замовлення страхової компанії «ПЗУ Україна», дата складання звіту - 26.04.2017 (а.с.190) так і на замовлення ОСОБА_1 - дата складання звіту 06.06.2017 (а.с.21-37).
Доводи апеляційної скарги про те, що судом взято до уваги звіт про оцінку транспортного засобу, який не є належним доказом вартості матеріального збитку, завданого автомобілю позивача, з огляду на положення ст. 106 ЦПК України, колегією суддів відхиляються, оскільки оцінка транспортного засобу проводилася відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». 
Звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна. 
Також не заслуговують уваги доводи відповідача щодо актуальності складеного звіту, з огляду на те, що стороною відповідача не надано до суду будь-якого висновку або звіту на спростування доказів, що були надані позивачем до суду першої інстанції, а відтак наявний в матеріалах справи звіт про оцінку майна є єдиним належним доказом на підтвердження завданої шкоди.
До того ж саме зазначений Звіт взято до уваги страховиком при розрахунку страхового відшкодування до страхового акту №UA2017040300036/L01/03 та визначено розмір збитку в сумі 100 000грн, який відшкодовано позивачу (48).
Встановивши, що вартість майнового збитку, завданого ОСОБА_1 пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує сплачене страховою компанією грошове відшкодування, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що з ОСОБА_2 , як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між розміром завданих збитків та сплаченим відшкодуванням.
Доводи в апеляційній скарзі про те, що відповідачу не було відомо про те, що автомобіль відремонтовано спростовуються поясненнями позивача, які узгоджуються зі змістом клопотання експерта. 
Так, позивач в суді апеляційної інстанції пояснив, що після призначення судом першої інстанції судової товарознавчої експертизи, йому передзвонив експерт по питанню огляду автомобіля, якому він повідомив, що автомобіль частково відремонтовано. 
З клопотання експерта від 07.06.2018 вбачається, що експерту відомо було, що автомобіль частково відремонтовано, оскільки в клопотанні зазначено, що якщо автомобіль марки "Geelу Emgrand 7", д.н.з. НОМЕР_1 на даний час відновлено повністю або частково (ці слова виділено іншим шрифтом), то для вирішення поставлених питань експерт просив надати вихідні дані за такими показниками: перелік складових частин КТЗ, які підлягають заміні (з зазначенням їх назви та заводського коду складових); перелік складових частин КТЗ підлягаючих ремонту(з зазначенням їх назви, заводського коду складових, площі (розміри) пошкодження та характеру застосування ремонтних робіт (а.с.81).
На виконання клопотання експерта позивачем було надано 8 листів фото, диск з фотографіями, перелік запчастин з артикулами, калькуляцію на 6 аркушах, проте експертом встановлено, що його клопотання задоволено частково та відмовлено в проведенні експертизи. 
Разом з тим в матеріалах справи містяться протоколи огляду транспортного засобу потерпілого після ДТП, які не спростовані відповідачем, протоколи технічного огляду, диск з фотографіями та інші вихідні дані, які могли б бути підставою для проведення експертизи, проте відповідачем не заявлялись клопотання про допит експерта щодо неможливості проведення експертизи, доручення проведення експертизи іншому судовому експерту, надання інших доказів на спростування вимог позивача.
З огляду на наведене колегія суддів вважає, що позивачем надано докази на підтвердження своїх вимог, натомість відповідачем ці докази не спростовано. 
За таких обставин колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги та в силу вимог ст. 375 ЦПК України залишає рішення суду без змін. 

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381-384, 390-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 17 червня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 21.09.2020.

Головуючий                  Судді