УХВАЛА

31 липня 2020 року 
м. Київ
справа № 120/3440/19-а
адміністративне провадження № К/9901/17906/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Шарапи В.М., суддів Бевзенка В.М., Єзерова А.А., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 20.01.2020 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 23.06.2020 у справі №120/3440/19-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-
ВСТАНОВИВ:
До суду звернулась ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, в якому просила:
- визнати в частині протиправну бездіяльність відповідача, що підтверджена листом Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області № У-238/0-1580/6-19 від 03.10.2019 за підписом заступника начальника Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області Рябцуна С.В. щодо:
неотримання відповідачем для перевірки ФОП ОСОБА_2 польових журналів, на підставі яких встановлюються камеральні роботи із землеустрою та визначається середньоквадратична похибка встановлення межових знаків на земельних ділянках;
неотримання до матеріалів відповіді відповідача акту відновлення межових знаків, який повинен був бути складений ФОП ОСОБА_2 ;
неотримання до матеріалів відповіді відповідача від ФОП ОСОБА_2 кваліфікаційний сертифікат інженера-геодезиста, який передбачений Порядком роботи Кваліфікаційної комісії видачі та анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника та інженера-геодезиста;
не перевірки інформації по сертифікації приладів ФОП ОСОБА_2 на дотримання вимог Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність»;
не перевірки визначення та встановлення межових знаків із урахувань розділу 4.4 п. 4 Інструкції з топографічного знімання у масштабах1:5000, 1:2000, 1:000 та 1:500 та пунктів 2.5, 2.6, 3.9, 3.10 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками та пунктів 5.3.9.4, 5.3.9.9 ДБН А.2.1-1-2014 в частині зйомочної мережі, що створюються з використанням ГНСС - технології з прив`язкою до пунктів ДГМ;
не перевірки стосовно того, чи були враховані вимоги пунктів 2.3, 2.5, 2.6, 2.7 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Держкомзему від 18.05.2010 № 376 (в результаті  обробки матеріалів геодезичних вишукувань не враховано, що при зйомці створені системи ходів з вузловою точкою, та обов`язково дотримано при виконанні зйомки вимог, передбачених Інструкцією з топографічного знімання у масштабах 1:500, 1:200, 1:1000 та 1:500 (ГКНТА -2.04.-02-98), затвердженої наказом Укргеодезкартографії від 09.04.98 № 56, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 23.06.98 за № 393/2833.
- зобов`язати відповідача провести повторний розгляд звернення позивача від 26.09.2019 року на відповідність вимог, що викладені в п. 3 даного адміністративного позову, оскільки в даному випадку є необ`єктивність розгляду суті звернення     ОСОБА_1 на Урядову гарячу лінію від 26.09.2019 року, що є порушенням норм чинного законодавства про звернення громадян та порядку розгляду таких звернень.
- зобов`язати відповідача видати наказ (розпорядження) про перевірку діяльності заступника начальника Головного управління Дежгекадастру у Вінницькій області Рябцуна С.В., який провів необ`єктивний розгляд звернення ОСОБА_1 на Урядову гарячу лінію від 26.09.2019.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 20.01.2020, залишене без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 23.06.2020, у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.
На адресу Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , в якій позивач просила скасувати рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 20.01.2020 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 23.06.2020 і направити справу на новий розгляд в суд першої інстанції.
За правилами частини 1 статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з наступних підстав.
Пункт 8 частини 2 статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".
Згідно частини 1 статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Водночас пунктом 2 частини 5 зазначеної норми процесуального закону обумовлено, Згідно частини 1 статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Водночас пунктом 2 частини 5 зазначеної норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
У свою чергу, за змістом пункту 10 частини 6 статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.
Частиною 4 статті 12 КАС України закріплено, що виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах:
1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом;
2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;
3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності;
4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;
5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917 - 1991 років".
З оскаржуваних судових рішень вбачається, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, предметом розгляду цієї справи є бездіяльність суб`єкта владних під час надання оцінки діям інженера-землевпорядника, а тому дана справа відноситься до категорії незначної складності.
Наведені у касаційній скарзі доводи та мотиви не дають підстав для висновку, що судові рішення, постановлені у зазначеній справі, стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
За такого правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.
На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 328, 333 КАС України
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 20.01.2020 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 23.06.2020 у справі №120/3440/19-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження з касаційною скаргою  та доданими до скарги матеріалами надіслати скаржнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                       В.М. Шарапа 

Судді                                                                                           В.М. Бевзенко

                                                                                          А.А. Єзеров