Постанова
Іменем  України 
 
26 серпня 2020 року
м. Київ
 
справа № 2-3917/10
провадження № 61-7735св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (судді-доповідача), Бурлакова С. Ю.,  Зайцева А. Ю.,                 
 
учасники справи:
позивач - Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»,
відповідачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу  ОСОБА_2 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 06 квітня 2020 року у складі судді                     Громіка Р. Д.,
 
ВСТАНОВИВ:
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У липні 2009 року Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитом.
 
Позов мотивовано тим, що 31 серпня 2007 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, згідно умов якого останній отримав кредит у розмірі 43 848 доларів США строком до 27 грудня 2017 року. В забезпечення повернення вказаного кредиту з             ОСОБА_2 був укладений договір поруки, відповідно до  умов якого відповідачі несуть солідарну відповідальність перед кредитором за кредитним договором. 
Посилаючись на те, що відповідачі порушують умови кредитного договору, кошти не повертають, позивач просив суд стягнути солідарно з  ОСОБА_1 та ОСОБА_2  заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 54 415,38 доларів США, що за курсом НБУ на 18 червня 2009 року становила 414 101,02 грн. 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11 травня 2010 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь позивача в солідарному порядку заборгованість за кредитом у сумі 54 415,38 доларів США що за курсом НБУ станом на 18 червня 2009 року складає 414 101,02 грн, що складається з: заборгованості за кредитом у сумі 41 986,15 доларів США - 319 514,60 грн, заборгованості по відсоткам за користування кредитом 328,99 доларів США - 2 503,59 грн, заборгованості за простроченими відсотками 5 451,30 доларів США - 41 484,39 грн, нарахована пеня 6 648,94 доларів США - 50 598,43 грн. 
Також судом розподілені судові витрати.
Короткий зміст судових рішень суду апеляційної інстанції
Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 звернулась до суду з апеляційною скаргою.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 13 січня 2020 року у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору за подачу апеляційної скарги відмовлено, апеляційну скаргу залишено без руху у зв`язку з несплатою судового збору та відсутністю копій апеляційної скарги для сторін у справі.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 17 лютого 2020 року у задоволенні клопотання про відстрочення від сплати судового збору за подачу апеляційної скарги відмовлено, апеляційну скаргу повторно залишено без руху у зв`язку з несплатою судового збору.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 06 квітня 2020 року у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про відстрочення сплати судового збору за подачу апеляційної скарги відмовлено, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 травня 2010 року визнано неподаною та повернуто заявнику. 
Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що заявником не надано доказів, які б підтверджували неможливість сплати судового збору у встановлених законодавством порядку та розмірі. Оскільки заявник не усунув недоліки апеляційної скарги у строк, встановлений судом, тому вона вважається неподаною та повертається заявнику.
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
У травні 2020 року на адресу Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду від ОСОБА_2  надійшла касаційна скарга на ухвалу Одеського апеляційного суду від 06 квітня 2020 року, в якій, з урахуванням уточнень, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, заявник просить скасувати зазначене рішення суду апеляційної інстанції та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. 
Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд не надав належної оцінки доданим до клопотання документам, безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору та повернув апеляційну скаргу. 
 
Доводи інших учасників справи
 
20 липня 2020 року на адресу Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду від ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» засобами поштового зв`язку надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому банк просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції - без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
Ухвалою Верховного Суду від 17 червня 2020 року відкрито касаційне провадження за поданою касаційною скаргою та витребувано матеріали цивільної справи.
 
20 липня 2020 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.
 
Фактичні обставини справи
У липні 2009 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11 травня 2010 року позов задоволено.
Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 звернулась до суду з апеляційною скаргою.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 13 січня 2020 року у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору за подачу апеляційної скарги відмовлено, апеляційну скаргу залишено без руху у зв`язку з несплатою судового збору та відсутністю копій апеляційної скарги для сторін у справі.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 17 лютого 2020 року у задоволенні клопотання про відстрочення від сплати судового збору за подачу апеляційної скарги відмовлено, апеляційну скаргу повторно залишено без руху у зв`язку з несплатою судового збору.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 06 квітня 2020 року у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про відстрочення сплати судового збору відмовлено, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 травня 2010 року визнано неподаною та повернуто заявнику. 
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
 
Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, відзив на касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення з таких підстав.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Однією з основних гарантій права сторони на судовий захист є право оскарження судових рішень (стаття 129 Конституції України). Реалізація цього права здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій.
 
Форма і зміст апеляційної скарги визначені статтею 356 ЦПК України.
 
Згідно з пунктом 3 частини четвертої статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються, зокрема, документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
 
Відповідно до частини другої статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 ЦПК України.
 
Згідно з частиною шостою статті 357 ЦПК України та частиною третьою статті 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
 
Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір» та частини першої та третьої статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.
 
За змістом прецедентної практики щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, наведеній, зокрема, у рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Гергел і Георгета Стоїческу» від 26 липня 2011 року, «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року, сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином, щоб завдати шкоди самій суті цього права. Судовий збір має бути розумним, таким, що з урахуванням фінансового положення заявника може бути ним сплачений. Великий розмір судових витрат, який не враховує фінансове положення заявників, може бути розглянутий як такий, що непропорційно обмежує право на доступ до правосуддя.
 
При цьому, оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану (рішення ЄСПЛ «Kniatv. Poland» від 26 липня 2005 року, пункт 44; рішення ЄСПЛ «Jedamski and Jedamska v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункти 63-64).
 
Верховний Суд зауважує, що єдиною підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати фізичної особи є врахування судом її майнового стану.
 
Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 12 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку ірозмірі.
 
ОСОБА_2 у поданих до апеляційного суду клопотаннях про відстрочення сплати судового збору посилалась на тяжкий матеріальний стан та відсутність можливості сплатити судовий збір.
 
При цьому суд апеляційної інстанції, перевіряючи правові підстави можливості відстрочення сплати судового збору, зазначив, що ОСОБА_2 не надала належних та допустимих  доказів, які б підтверджували неможливість сплати судового збору у встановлених законодавством порядку та розмірі, а наданий нею запит до ГУ ДПС в Одеській області не містить жодної інформації про направлення його до фіскального органу та не містить інформації про наявність чи відсутність всіх видів доходу заявника за попередній календарний рік.
Апеляційний суд також звертав увагу на те, що апеляційна скарга неодноразово була залишена без руху із зазначенням про необхідність подати належні та допустимі докази про наявність чи відсутність всіх видів доходу ОСОБА_2 . 
Враховуючи те, що ОСОБА_2 не виконала вимоги ухвали апеляційного суду про залишення апеляційної скарги без руху, апеляційний суд дійшов обгрунтованого висновку про визнання неподаною та повернення апеляційної скарги на підставі частини третьої статті 185 ЦПК Українита частини другої статті 357 ЦПК України.
 
Посилання в касаційній скарзі на те, що відповідно до статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» заявник звільнена від сплати судового збору є необгрунтованими з огляду на наступне.
 
За змістом частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.
 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 березня 2018 року у справі № 761/24881/16-ц (провадження № № 14-57цс18) зазначила, що споживач звільняється від сплати судового збору як у суді першої інстанції (при пред`явленні позову), так і на наступних стадіях цивільного процесу. Ці стадії судового захисту є єдиним цивільним процесом, завдання якого є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушеного права. 
 
Статтею 5 Закону України «Про судовий збір» визначено перелік пільг щодо сплати судового збору. 
 
Системний аналіз зазначеної норми права та статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» дає правові підстави зробити висновок про те, що від сплати судового збору за подання позовів, апеляційної (касаційної) скарги у спорах, що виникають із кредитних правовідносин, споживачі звільнені лише у разі, якщо вони виступають у процесуальному статусі позивачів, а не відповідачів. 
 
Отже, відповідачі при подачі апеляційної (касаційної) скарги у справах про стягнення заборгованості за кредитом мають сплачувати судовий збір за ставками, встановленими Законом України «Про судовий збір».
 
Доводи касаційної скарги про те, що суду були надані документи, які підтверджують скрутне становище також є необгрунтованими та спростовуються матеріалами справи.
 
Судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30)). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції - без змін, оскільки підстави для його скасування відсутні.
 
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу  ОСОБА_2 залишити без задоволення.
 
Ухвалу Одеського апеляційного суду від 06 квітня 2020 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                           Є. В. Коротенко
 
С. Ю. Бурлаков
 
А. Ю. Зайцев