Справа № 466/5766/13-ц 
Провадження № 22-ц/4808/783/20 
Головуючий у 1 інстанції П`ятковський В. І. 
Суддя-доповідач Ясеновенко 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 серпня 2020 року                  м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої                        Ясеновенко Л.В.,
суддів:                        Мелінишин Г.П., Томин О.О.,
секретаря                        Турів О.М.,
з участю                        представника ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_2 , заінтересована особа - ОСОБА_1 , на бездіяльність та рішення приватного виконавця виконавчого округу Київської області Ніколаєва Сергія Вікторовича, за апеляційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Ніколаєва Сергія Вікторовича на ухвалу Коломийського міськрайонного суду, постановлену у складі судді П`ятковського В.І. 23 квітня 2020 року в м. Коломиї,
в с т а н о в и в :
23.03.2020 року ОСОБА_2 , заінтересована особа - ОСОБА_1 , подав скаргу на бездіяльність та рішення приватного виконавця виконавчого округу Київської області Ніколаєва Сергія Вікторовича.
У скарзі зазначив, що на виконання рішення Коломийського міськрайонного суду від 23.02.2016 року про стягнення з нього на користь ОСОБА_3 , правонаступником якого є ОСОБА_1 , 3 437 440,43 грн. 01.08.2016 року було видано виконавчий лист, на підставі якого відкрито виконавче провадження № 59795188.
Однак ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 27.02.2020 року ОСОБА_4 поновлено строк на апеляційне оскарження рішення Коломийського міськрайонного суду від 23.02.2016 року та відкрито апеляційне провадження.
Посилаючись на те, що відповідно до ст. 38 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження зупиняється виконавцем у разі поновлення судом строку подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, або прийняття такої апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню), а приватний виконавець, будучи повідомленим ним про відкриття апеляційного провадження, відмовив у зупиненні виконавчого провадження, ОСОБА_2 просив: 
-визнати незаконними бездіяльність та рішення приватного виконавця Ніколаєва Сергія Вікторовича про відмову у зупиненні виконавчого провадження № 59795188 щодо примусового виконання виконавчого листа № 466/5766/13-ц, виданого 01 серпня 2016 року Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області;
- зобов`язати приватного виконавця Ніколаєва Сергія Вікторовича зупинити виконавче провадження № 59795188 з примусового виконання виконавчого листа № 466/5766/13-ц, виданого 01 серпня 2016 року Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області, на підставі ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження».
Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 23 квітня 2020 року скаргу задоволено.
Визнано незаконними бездіяльність та рішення приватного виконавця Ніколаєва Сергія Вікторовича про відмову у зупиненні виконавчого провадження № 59795188 з примусового виконання виконавчого листа № 466/5766/13-ц, виданого 01 серпня 2016 року Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області.
Зобов`язано приватного виконавця Ніколаєва Сергія Вікторовича (вул. Ярослава Мудрого, 90, офіс 18, кабінет 4, м. Бровари, Київської області, 07401) зупинити виконавче провадження № 59795188 з примусового виконання виконавчого листа № 466/5766/13-ц, виданого 01 серпня 2016 року Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області, на підставі ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження».
Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив того, що відповідно до ст. 38 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження зупиняється виконавцем у разі поновлення судом строку подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, або прийняття такої апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню), а оскільки у даному спорі документів, що підлягають негайному виконанню немає, приватний виконавець зобов`язаний був зупинити виконавче провадження.
У апеляційній скарзі приватний виконавець посилається на незаконність ухвали суду. 
Зазначає, що відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 370 ЦПК України якщо апеляційна скарга надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи, і особа, яка подала скаргу, не була присутня під час апеляційного розгляду справи, суд розглядає відповідну скаргу за правилами цієї глави.
У випадку відкриття апеляційного провадження за такою скаргою суд апеляційної інстанції може зупинити дію раніше прийнятого ним судового рішення та рішення суду першої інстанції, що оскаржується.
На думку апелянта вказана норма визначає пріоритетне право суду на вирішення питання про зупинення дії раніше прийнятого рішення суду першої інстанції.
При цьому, ст. 38 ЗУ «Про виконавче провадження» містить загальні підстави для зупинення виконавчого провадження у тому випадку, якщо оскаржено в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції, за яким видано виконавчий документ і яке не було предметом перегляду в апеляційному порядку.
Апелянт звертає увагу на те, що ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 27.02.2020 року про відкриття апеляційного провадження відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_4 про зупинення дії рішення Коломийського міськрайонного суду від 23.02.2016 року.
Також зазначає, що відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Посилаючись на вищенаведене, вказує, що у нього не було підстав для зупинення виконавчого провадження.
Крім того, зазначає, що в порушення вимог ч.ч. 1, 2 ст. 450 ЦПК України він не був належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи.
Просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_2 на бездіяльність приватного виконавця.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 вказує, що відповідно до ст. 38 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження зупиняється виконавцем у разі поновлення судом строку подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, або прийняття такої апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню). Про зупинення виконавчого провадження виконавець виносить постанову не пізніше наступного робочого дня з дня отримання судового рішення.
Тобто, вимогами даної статті встановлено імперативну норму (обов`язок) виконавця зупинити виконавче провадження з підстав поновлення судом строку подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, або прийняття такої апеляційної скарги до розгляду. 
Також зазначає, що необхідність зупинення виконавчого провадження зумовлена тим, що у випадку зміни або скасування судом апеляційної інстанції рішення суду, на підставі якого було видано виконавчий документ, виникне необхідність відкликання такого виконавчого листа. При цьому, виконання виконавчого листа, який в подальшому буде відкликаний, може призвести до серйозних порушень прав та інтересів учасників виконавчого провадження та третіх осіб. 
Просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги.
Приватний виконавець Ніколаєв С.В. подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі.
Представник ОСОБА_1 апеляційну скаргу визнала.
ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився та подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з хворобою.
З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив про розгляд справи за відсутності ОСОБА_2 у зв`язку з неподанням ним доказів тимчасової непрацездатності.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.
Встановлено, що рішенням Коломийського міськрайонного суду від 23 лютого 2016 року задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованість на виконання грошового зобов`язання по договору позики від 10 серпня 2010 року в сумі 3 437 440,43 грн., з яких: 3 025 624 грн. - основний борг та 411 816,43 грн. - три проценти річних. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 3441,00 грн. 
Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 16.06.2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення Коломийського міськрайонного суду від 23 лютого 2016 року - без змін.
Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 23.11.2016 року подання заступника начальника Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ Івано-Франківської області про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа та матеріали до даного подання повернуто заявнику.
Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 14.12.2016 року повернуто апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Абу-Дабі» на рішення Коломийського міськрайонного суду від 23.02.2016 року.
Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 27.01.2017 року визнано неподаною та повернуто апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ Івано-Франківської області на ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 23.11.2016 року.
Постановою Верховного Суду від 03.05.2018 року задоволено касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Абу-Дабі». Ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 14.12.2016 року скасовано, справу передано до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 24.07.2018 року залучено до участі у справі ОСОБА_1 як правонаступника після смерті ОСОБА_3 .
Постановою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 24.07.2018 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Абу-Дабі» задоволено. Рішення Коломийського міськрайонного суду від 23.02.2016 року скасовано. Ухвалено нове рішення. У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу відмовлено.
Додатковою постановою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 31.07.2018 року ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 16.06.2016 року скасовано.
Постановою Верховного Суду від 12.06.2019 року задоволено касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Архіпова Олександра Юрійовича. Постанову Апеляційного суду Івано-Франківської області від 24.07.2018 року скасовано. Рішення Коломийського міськрайонного суду від 23.02.2016 року залишено в силі.
Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 14.02.2020 року відмовлено в задоволенні заяви представника боржника ОСОБА_2 - адвоката Козлова Олександра Сергійовича про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.
Вказані судові рішення внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень.
Частиною третьою статті шостої Закону України «Про доступ до судових рішень» передбачено, що суд при здійсненні судочинства може використовувати текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.
Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 27 лютого 2020 року поновлено апелянту ОСОБА_4 строк на апеляційне оскарження рішення Коломийського міськрайонного суду від 23 лютого 2016 року та відкрито апеляційне провадження.
З матеріалів справи вбачається, що 16.03.2020 року приватний виконавець Ніколаєв С.В. надіслав ОСОБА_2 відповідь на його клопотання про зупинення виконавчого провадження, у якій вказав на відсутність підстав для зупинення виконавчого провадження, оскільки ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження у справі № 466/5766/13-ц від 27.02.2020 року відмовлено у задоволенні клопотання апелянта про зупинення дії рішення Коломийського міськрайонного суду від 23.02.2016 року. (а.с. 9)
Згідно ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.
Згідно ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Відповідно до ст. 38 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження зупиняється виконавцем у разі поновлення судом строку подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, або прийняття такої апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню). Про зупинення виконавчого провадження виконавець виносить постанову не пізніше наступного робочого дня з дня отримання судового рішення.
Відповідно до ст. 18 ЦПК  України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Згідно ст. 370 ЦПК України   якщо апеляційна скарга надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи, і особа, яка подала скаргу, не була присутня під час апеляційного розгляду справи, суд розглядає відповідну скаргу за правилами цієї глави. У випадку відкриття апеляційного провадження за такою скаргою суд апеляційної інстанції може зупинити дію раніше прийнятого ним судового рішення та рішення суду першої інстанції, що оскаржується.
З аналізу наведених норм слідує, що стаття 38 ЗУ «Про виконавче провадження» регулює порядок зупинення виконавчого провадження у випадку подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ще не було предметом перегляду апеляційним судом, а ст. 370 ЦПК України передбачає можливість зупинення дії рішення суду першої інстанції у разі подання апеляційної скарги після закінчення апеляційного розгляду справи.
Враховуючи вищенаведене, зокрема те, що судом апеляційної інстанції поновлено строк на апеляційне оскарження рішення суду після закінчення апеляційного розгляду і не зупинено дію рішення суду першої інстанції, тобто рішення суду першої інстанції набрало законної сили і є обов`язковим для виконання, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для зупинення виконавчого провадження, відповідно і про обґрунтованість скарги ОСОБА_2 на бездіяльність та рішення приватного виконавця.
Відповідно до ч. 3 ст. 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
При таких обставинах справи ухвала суду підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_2 на бездіяльність та рішення приватного виконавця.
Крім того, ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 17 серпня 2020 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Коломийського міськрайонного суду від 23 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 , правонаступником якого є ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 про стягнення боргу - закрито.
Відповідно до п.4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неправильне застосування норм матеріального права.
Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України. 
Частиною 1 зазначеної статті встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи наведене, з ОСОБА_2 слід стягнути на користь приватного виконавця 420,40 грн. витрат по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги.
Керуючись ст. ст. 374, 376, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Київської області Ніколаєва Сергія Вікторовича задовольнити.
Ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 23 квітня 2020 року скасувати та постановити нове судове рішення.
У задоволенні скарги ОСОБА_2 , заінтересована особа - ОСОБА_1 , на бездіяльність та рішення приватного виконавця виконавчого округу Київської області Ніколаєва Сергія Вікторовича відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь приватного виконавця виконавчого округу Київської області Ніколаєва Сергія Вікторовича, (м. Бровари Київської області, вул. Ярослава Мудрого, 90) 420,40 грн. витрат по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги.
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча                                                                        Л.В. Ясеновенко
Судді:                                                                                Г.П. Мелінишин
                                                                               О.О. Томин

Повний текст постанови складено 17 серпня 2020 року.