ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2020 року 
м. Київ
справа № 804/5445/17
адміністративне провадження № К/9901/14423/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Юрченко В.П.,
суддів: Васильєвої І.А.,  Пасічник С.С., 
розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Дніпропетровської митниці ДФС на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.09.2017 (суддя Ільков В.В.) та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.12.2017 (головуючий суддя     Круговий О.О., судді:  Шлай А.В.  Прокопчук Т.С.) у справі      № 804/5445/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФИМ" до Дніпропетровської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФИМ» звернулось до адміністративного суду з позовом до Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA110080/2017/100007/1 від 06.06.2017 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110080/2017/00024 від 06.06.2017; рішення про коригування митної вартості товарів №UA110080/2017/100009/1 від 26.06.2017 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110080/2017/00033 від 26.06.2017.
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що відповідачем безпідставно прийнято рішення про коригування вартісних показників митної декларації та видачу картки відмови, оскільки надані документи до митного органу декларантом повністю підтверджують заявлені у  ВМД  показники.
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.09.2017, залишеною без змін постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.12.2017, адміністративний позов задоволено: визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів №UA110080/2017/100007/1 від 06.06.2017 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110080/2017/00024 від 06.06.2017; визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів №UA110080/2017/100009/1 від 26.06.2017 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110080/2017/00033 від 26.06.2017.
Приймаючи такі рішення, суди, дослідивши обставини справи, прийшли до висновку, що позивачем подано всі належні та допустимі докази в підтвердження правильності обраного методу визначення митної вартості товару та числових значень останньої, а отже, як наслідок, відсутність у відповідача підстав для визначення митної вартості імпортованого позивачем товару з використанням другорядного методу (метод -2-а).
Судами також встановлено, що переконливих доводів, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору (контракту), відповідачем не наведено, а обставин, які б впливали на рівень задекларованої вартості товарів, в процесі розгляду справи не встановлено.
Не погоджуючись з прийнятими судами рішеннями, Митниця звернулась до суду з касаційною скаргою, в якій просила їх скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування своїх вимог відповідач посилається на порушення судами норм матеріального права, зокрема, пунктів 4 та 5 частини другої, частини третьої статті  53, пунктів 5-7 частини десятої статті  58 Митного кодексу України  (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Зокрема відповідач зазначає, що митну вартість імпортованого позивачем товару було нею скориговано у зв`язку із тим, що  подані до митного оформлення документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості  .
Позивач в письмових запереченнях (відзиві) на касаційну скаргу проти доводів та вимог останньої заперечив, вважаючи їх безпідставними, а рішення судів попередніх інстанцій, які він просив залишити без змін, - обґрунтованими та законними.
Відповідно до частини 1  статті 341 КАС України  суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Переглянувши судові рішення та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіривши правильність застосування норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд приходить до наступного висновку.
Судами встановлено, що між позивачем та компанією INATEX Sp. z o.o. (м.Бяла, Польща) (далі - продавець) укладено контракт №100217 від 15.02.2017 (далі - контракт №100217), згідно якого продавець постачає позивачу сировину - "нитки поліефірні, текстуровані, нефарбовані, некручені, номінальна лінійна щільність одиночної нитки 18,5 текс" (далі - нитки, товар), виробництва ВАТ "СветлогорскХимволокно", Білорусь, яка використовується позивачем для власного виробництва продукції - довговорсове трикотажне полотно.
Відповідно до укладеного контракту №100217 продавець взяв на себе зобов`язання продати, а позивач прийняти та оплатити товар у відповідності з умовами зазначеними в контракті. У контракті №100217 та додатках №1,2,3 до нього зазначена назва товару, його кількість, умови поставки та оплати.
На підставі зазначеного контракту №100217 та додатку №2 до нього, позивач отримав товар, в розмірі 17453,60 кг на суму 24435,04 євро по ціні 1,4 євро/кг на умовах поставки FСА 95-001 Віаlа k/Zgіеrzа.
Для митного оформлення декларації UA110080/2017/002331 позивачем було надано наступні документи: контракт №100217 від 15.02.2017 ; доповнення № 2 від 29.05.2017;комерційну пропозицію від 26.05.2017; рахунок 10/17/SC від 30.05.2017; СМR №068163 від 30.05.2017 ;  сертифікати якості товару;  сертифікат походження товару № РL/МF/АК 0626299 від 30.05.2017; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг №28 від 01.06.2017; договір про перевезення 290517 від 29.05.2017 ; інформацію про позитивні результати здійснення фітосанітарного та радіологічного контролів; копію декларації країни відправлення №MRN17РL362010NSOVG9Х5 від 30.05.2017.
При перевірці правильності визначення митної вартості товару, від митниці надійшло повідомлення, в якому зазначено, що документи, які надані для оформлення товару містять розбіжності у назвах пунктів відправлення.
У рамках проведення консультацій та з метою обґрунтування вибору методу визначення митної вартості партії товару, що оцінюється, декларанту запропоновано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, як то передбачено ч. 3, 6 ст.53 МКУ:
- договір (угоду, контракт) з третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
- рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
- рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
- каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Позивач надав до митниці наступні додаткові документи:
- замовлення ВN00149/21/04/2017 та Фактура FV-00449/29/04/2017, які містять інформацію про ціну 1,3 євро/кг за якою Постачальник придбав нитки для подальшої поставки позивачу;
- лист 24/75 від 01/04/2017 від виробника нитки ВАТ "СвітлогорськХімволокно" про встановлення ціни на нитки з 01.04.2017 року на рівні 1.23 -євро/кг.
Однак, відповідач відмовився врахувати наведену в листах інформацію для підтвердження заявленої позивачем митної вартості нитки.
06.06.2017 за декларацією UA110080/2017/002331 від 02.06.2017 позивач отримав картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110080/2017/00024, у оформленні товарів за визначеною основним методом та заявленою декларантом митною вартістю відмовлено та винесено рішення про коригування митної вартості товару UA110080/2017/100007/1 від 06.06.2017, в якому митна вартість товару скоригована до 1,60 євро за одиницю з використанням другорядного методу (метод -2-а).
У зв`язку з незгодою з прийнятим рішенням, за заявою позивача випущено товар у вільний обіг під гарантійні зобов`язання та надано до митного органу декларацію UA110080/2017/002383 від 06.06.2017, в якій розрахунок митної вартості оформлено згідно ч. 7 ст.55 МК України.
26.06.2017 позивачем отримано наступну партію нитки згідно контракту №100217 та Додатку №3 від 19.06.2017 в розмірі 17627.7 кг на суму 25560,17 євро по ціні 1,45 євро/кг на умовах поставки FСА 95-001 Віаlа k/Zgіеrzа.
Для митного оформлення декларації UA110080/2017/003062 від 26.06.2017 було надано наступні документи, а саме: контракт №100217 від 15.02.2017; доповнення № 3 від 19.06.2017; комерційну пропозицію від 16.06.2017; рахунок 12/17/SC від 21.06.2017; СМR №052598 від 21.06.2017; сертифікати якості товару; сертифікат походження товару № РL/МF/АК 0824052 від 21.06.2017; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг №30 від 26.06.2017; договір про перевезення 290517 від 29.05.2017; інформацію про позитивні результати здійснення фітосанітарного та радіологічного контролів; копію декларації країни відправлення №MRN17РL362010NSOVX4FH7 від 21.06.2017; висновок Державного підприємства "Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків" №117/234 від 23.06.2017.
26.06.2017 позивач отримав повідомлення від митниці про виявлені розбіжності у назвах пунктів відправлення, що, на думку посадових осіб органу відповідача, надавало їм підстави сумнівів щодо повноти включення до розрахунку митної вартості товару суми транспортних витрат позивача.
За декларацією UА110080/2017/003062 позивач отримав картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UА110080/2017/00033 від 26.06.2017, у оформленні товарів за визначеною основним методом та заявленою декларантом митною вартістю відмовлено та винесено рішення про коригування митної вартості товару №UА110080/2017/100009/1 від 26.06.2017, в якому митна вартість товару скоригована до 1,60 євро за одиницю з використанням другорядного методу (метод -2-а).
У зв`язку з незгодою з прийнятим рішенням, за заявою позивача випущено товар у вільний обіг під гарантійні зобов`язання та надано до митного органу декларацію UA110080/2017/003089 від 26.06.2017, в якій розрахунок митної вартості оформлено згідно ч. 7 ст.55 МК України.
Не погоджуючись з прийнятими відповідачем рішеннями, позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом.
Відповідно до статей  49,  50 Митного кодексу України  митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.
Згідно з частинами четвертою та п`ятою  статті 58 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
У відповідності до частини третьої  статті 318 Митного кодексу України, митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Статтею 50 Митного кодексу України  визначено, що відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.
Згідно з частиною першою статті  51, частиною першою та другою статті  52 Митного кодексу України  митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього  Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому  розділом VIII цього Кодексу  та цією главою. Декларант який заявляє митну вартість товару зобов`язаний подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Відповідно до приписів  статті 57 Митного кодексу України  визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього  Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей  59  і  60  цього  Кодексу. При цьому, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених  статтею 64 цього Кодексу.
Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Однак, дискреційні повноваження митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості товарів.
Згідно з частинами першою та другою  статті 53 Митного кодексу України  у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, що встановлені частиною 2 зазначеної статті є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій  статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно до частини третьої  статті 53 Митного кодексу України  у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, які як: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Відповідно до частин першої та другої  статті 54 Митного кодексу України  контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень  статті 55 цього Кодексу.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій  статті 58 цього Кодексу.
Пунктом 2 частини п`ятої вказаної статті  Митного кодексу України  органу доходів і зборів, з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, надано право письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.
Згідно частини четвертої  статті 53 Митного кодексу України  у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; розрахунок ціни (калькуляцію).
Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій  статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у  главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (частина шоста  статті    54 Митного кодексу України). Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Однак, дискреційні повноваження митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості товарів. У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома  статті 54 Митного кодексу України).
Зокрема,  статтею 58 Митного кодексу України  передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої  статті 57 цього Кодексу.
Відповідно до частини 1  статті 55 Митного кодексу України  рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою  статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
За приписами  статті 57 Митного кодексу України  визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього  Кодексу.
Тобто, згідно норм  Митного кодексу України, митним органом при прийнятті рішення про коригування митної вартості товарів повинна бути зазначена послідовність застосування методів визначення митної вартості та причини, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.
Також згідно з частиною шостою  статті 53 Митного кодексу України, декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
В той же час, витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що органи доходів і зборів мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає органу доходів і зборів право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені  статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Відтак, наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Встановивши вiдсутнiсть достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які саме документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.
Доводи відповідача щодо виявлених розбіжностей у поданих позивачем документах, зокрема, у назвах пунктів відправлення, обґрунтовано відхилено судами попередніх інстанцій, оскільки документи, подані позивачем для оформлення разом з митними деклараціями, які долучено до матеріалів справи та досліджено в процесі розгляду справи, містять ідентичну інформацію про пункт відправлення, а саме: код (індекс) - 95-001, а далі повну чи скорочену адресу пункту відправлення (95-001, ВіаIa k. Zgierza,. Wola Rogozinska, 5), яка викладена в документах у наступній редакції: у доповнені №2 від 29.05.2017 до контракту №100217 від 15.02.2017 року (зазначено FСА 95-001 Віаlа k/Zgіеrzа); рахунку № 10/17/SС від 30.05.2017 року (зазначено FСА Віаlа (РL); накладній №068163 від 30.05.2017 року (зазначено Wola Rogozinska5 Zgierza PL ); рахунку перевізника від 01.06.2017 №28 (маршрут від м. Віаlа) та декларації країни відправлення №MRN17РL362010NSOVG9Х5 від 30.05.2017 року (зазначено Wola Rogozinska5 Zgierza PL); у доповнені №3 від 19.06.2017 до контракту №100217 від 15.02.2017 року (зазначено FСА 95-001 Віаlа k/Zgіеrzа); рахунку №12/17/SС від 21.06.2017 року (зазначено FСА Віаlа (РL); накладній №052598 від 21.06.2017 року (зазначено Wola Rogozinska Poland); рахунку перевізника від 26.06.2017 року №30 (маршрут від м. Віаlа) та декларації країни відправлення №MRN17РL362010NSOVX4FH7 від 21.06.2017 року (зазначено Wola Rogozinska5 Zgierza PL ).
Таким чином, у відповідача була наявна можливість встановити повну адресу пункту відправлення за допомогою інформації, що міститься в інших документах, поданих до митного контролю. Помилково відсутня інформація (назва вулиці пункту відправлення) у документах, по суті не є розбіжностями, оскільки не містить суперечностей з іншими поданими документами та не впливає на можливість або неможливість перевірки числового значення заявленої митної вартості товару. 
Враховуючи викладене, твердження відповідача про надання декларантом до митного оформлення документів, які не містять всіх відомостей про митну вартість та обраний метод її визначення, обґрунтовано відхилено судами попередніх інстанцій з огляду на те, що вказана інформація спростовується належними доказами копії яких наявні в матеріалах адміністративної справи.
Окрім того, факт ненадання позивачем додатково витребуваних документів, які підтверджують митну вартість товарів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.
Судами також встановлено, що листом від 04.08.2017  №156 позивачем надано додаткові документи щодо поставки товару для підтвердження заявленої ним митної вартості, а саме: лист №116 від 06.06.2017 ;лист №22/7306 від 07.06.2017;лист б/н від 14.06.2017; лист №22/7376 від 17.06.2017; бухгалтерська довідка №155 від 03.08.2017.
Вказані листи є підтвердженням того, що ціна реалізації нитки, виробництва ВАТ «СветлогорскХимволокно» (Білорусь) складає: для ринку СНД - 1.58 євро/кг та для європейського ринку - 1, 25 євро/кг.
Саме різниця в ціні виробника нитки ВАТ «СветлогорскХимволокно» (Білорусь) для ринку СНД та європейського ринку і стала причиною зміни постачальника ниток. Напряму від виробника позивач може купувати нитки за ціною 1,58 євро/кг, а польський посередник компанія ІNАТЕХ має можливість купувати нитки за ціною 1,25 євро/кг та продавати позивачу за ціною 1.4 євро\кг.
Враховуючи, що позивачем у відповідності до вимог митного законодавства для підтвердження заявленої митної вартості товару було подано до митного органу всі необхідні для цього документи, та митним органом не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації чи містять розбіжності, та не надано доказів, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за першим методом, Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій    щодо наявності підстав для визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA110080/2017/100007/1 від 06.06.2017 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110080/2017/00024 від 06.06.2017; рішення про коригування митної вартості товарів №UA110080/2017/100009/1 від 26.06.2017 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110080/2017/00033 від 26.06.2017.
За правилами частини другої  статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України  суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, а суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушення норм процесуального права, які б могли вплинути на встановлення дійсних обставин справи, та правильно застосували норми матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби без задоволення, а оскаржуваних судових рішень - без змін.
Керуючись статтями  341,  343,  349,  350,  355,  356,  359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд -

ПОСТАНОВИВ: 

Касаційну скаргу Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби залишити без задоволення.
Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.09.2017  та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.12.2017 у справі №804/5445/17 залишити без змін.
          Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді	В.П. Юрченко І.А. Васильєва   С.С. Пасічник