ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

29 вересня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 280/1945/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Головко О.В. (доповідач),
                               суддів:  Ясенової Т.І., Суховарова А.В.,     
за участю секретаря судового засідання Троянова А.С. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22 січня 2020 року (суддя Семененко М.О., повний текст рішення складений 03.02.2020) в адміністративній справі
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Омега Логістик»
до Головного управління ДПС у Запорізькій області
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-
в с т а н о в и в :

До суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Омега Логістик», в якому позивач просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області № 0004571406 від 05.04.2019.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 22 січня 2020 року позов задоволено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким  у задоволенні позову відмовити повністю. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.    
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що у період з 14.02.2019 по 20.02.2019, на підставі наказу ГУ ДФС у Запорізькій області № 497 від 13.02.2019 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Омега Логістик» з питань встановлення своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на прибуток при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин з контрагентами ТОВ «Рум Плюс» за 2015 рік та ТОВ «Контакт-Хім» за 2016 рік, посадовими особами податкового органу  було проведено таку перевірку, за результатами якої складений Акт №129/08-01-14-06/35147992 від 27.02.2019.
В ході перевірки було встановлено порушення з боку платника податків п. 44.1, п. 44.2  ст. 44, пп.  134.1.1  п.  134.1  ст.  134, п.  135.1  ст.  135 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на прибуток у загальній сумі 107693,00 грн., у тому числі за 2015 рік у сумі 76521,00 грн., за 2016 рік у сумі 31172,00 грн.
На підставі висновків акту перевірки відповідачем 05.04.2019 прийняте податкове повідомлення-рішення № 0004571406, згідно з яким ТОВ «Омега Логістик» збільшено грошове зобов`язання за платежем «податок на прибуток підприємств» на 38965,00 грн., у тому числі 31172,00 грн. – за основним зобов`язанням та 7793,00 грн. – за штрафними (фінансовими) санкціями).
Надаючи оцінку обґрунтованості та правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно з пп. 134.1.1  п.  134.1  ст.134 Податкового кодексу України   об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.
Пунктом 135.1 статті 135 Податкового кодексу України визначено, що базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із  статтею 134 цього Кодексу  з урахуванням положень цього Кодексу.  
Для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування (п.  44.2  ст.  44 ПКУ).
Відповідно до п. 4 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого  наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 року № 318, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 січня 2000 року за № 27/4248 об`єкт витрат - продукція, роботи, послуги або вид діяльності підприємства,   які   потребують   визначення   пов`язаних   з  їх виробництвом  (виконанням)  витрат.
Згідно з п. 6 Положення витратами  звітного   періоду  визнаються  або зменшення активів,  або збільшення зобов`язань,  що призводить до  зменшення власного капіталу  підприємства  (за  винятком  зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками),  за умови,  що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.
Підпунктом 9.4 пункту 9 Положення визначено, що не  визнаються  витратами  й  не  включаються до звіту про фінансові результати: інші зменшення активів або збільшення зобов`язань, що не відповідають ознакам,  наведеним  у  пункті  6  цього  Положення (стандарту).
Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ «Омега Логістик» (Постачальник) та ТОВ «Контакт-Хім» (Покупець) було укладено договір № Л16131 від 25.02.2016 поставки продуктів харчування.
На підтвердження виконання умов договору позивачем надано видаткові накладні, товарно-транспорті накладні. Розрахунок за поставлений товар проведено у повному обсязі, що підтверджується  випискою по рахунку від 29.03.2016.
Операція по поставці товару відображена позивачем у бухгалтерському обліку, що підтверджується оборотно-сальдовими відомостями по рахунку 361.
Отриманий дохід оприбутковано позивачем у повному обсязі, що підтверджується податковою декларацію з податку на прибуток підприємств.
Також позивач було надано до суду першої інстанції докази придбання товару у ТОВ «Укролія»: договір поставки № 28 від 31.12.2014, виписки з банківських рахунків, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні.
Містяться в матеріалах справи й докази оренди відповідного майна задля забезпечення перевезення та зберігання товару.
Суд апеляційної інстанції встановив, апелянт не спростував належними доказами, що вищезазначені договори не були визнані недійсними в судовому порядку. Також апелянт не висловлює зауважень до первинних документів, складених на виконання таких договорів.
Підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення стало повідомлення про порушення відносно директора ТОВ «Контакт-Хім» кримінального провадження за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1  ст.212 КК України.
З цього приводу суд апеляційної інстанції зазначає, що  особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Отже, попередньо встановлені у кримінальному провадженні обставини також не можуть вважатися доведеними.
Крім того суд апеляційної інстанції не знаходить обґрунтованими доводи апелянта щодо неможливості здійснення господарських операцій з відповідними контрагентами позивача, адже висновки суб`єкта владних повноважень щодо нереальності господарських операцій не можуть ґрунтуватися лише на інформації, що міститься у податкових базах. Такі висновки можуть бути здійснені на підставі первинних документів та об`єктивної перевірки фактичних обставин господарських правовідносин. Податковим органом не надано жодних доказів щодо проведення зустрічних звірок контрагентів позивача для відпрацювання податкових ризиків з ПДВ, жодні первинні документи, які перебувають у контрагентів позивача, не досліджувалися, що свідчить про необґрунтованість висновків податкового органу щодо порушення позивачем податкового законодавства. Тобто, такі висновки ґрунтуються на припущеннях, без об`єктивної та перевіреної інформації щодо контрагентів. 
Більш того, судом апеляційної інстанції встановлено, що фактично не було проведено й виїзну перевірку ТОВ «Омега Логістик»  відповідно до наказу ГУ ДФС у Запорізькій області № 497 від 13.02.2019, оскільки посадові особи податкового органу за місцем реєстрації юридичної особи не прибували, направлення про проведення виїзної перевірку уповноваженій особі не вручали, жодні первинні документи, які зберігаються на підприємстві, в ході виїзної перевірки не досліджувалися. 
Щодо доводів апеляційної скарги про нереальність господарських операцій, вчинених між позивачем та ТОВ «Рум Плюс», колегія суддів встановила, представник відповідача у судовому засіданні підтвердив, що податкове повідомлення-рішення у зв`язку з встановленими у цій частині порушеннями не приймалося, а тому такі доводи судом не досліджуються. 
Сукупність встановлених під час розгляду справи обставин дає можливість дійти висновку про протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.
Рішення суду першої інстанції ухвалено з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.
                    
                              Керуючись ст.ст. 243, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22 січня 2020 року в адміністративній справі № 280/1945/19 залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з 29 вересня 2020 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.
          Повна постанова складена 29 вересня 2020 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      О.В. Головко 

                               суддя                                                                      Т.І. Ясенова 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров