Справа № 461/12052/15                                Головуючий у 1 інстанції: Волоско І.Р. 
Провадження № 22-ц/811/1862/18                        Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П. 
Категорія: 55

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
20 липня 2020 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого – судді Крайник Н.П.
суддів Шеремети Н.О., Мельничук О.Я.
при секретарі Цап П.М. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Галицької районної адміністрації Львівської міської ради на рішення Галицького районного суду м. Львова від 26 лютого 2016 року у справі за позовом Галицької районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_1 , за участю третьої особи – Львівського комунального підприємства «Княже місто» про зобов`язання до вчинення дій,-
В С Т А Н О В И В:
       03.12.2015 року Галицька районна адміністрація Львівської міської ради звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просила зобов`язати відповідача за власні кошти демонтувати самовільно влаштований металевий каркас з пластиковим покриттям на рівні першого поверху в межах квартири АДРЕСА_1 . 
       Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що будинок АДРЕСА_2 перебуває у віданні Львівської міської ради та знаходиться на обслуговуванні ЛМКП «Княже місто».  ОСОБА_1  є власником квартири АДРЕСА_1 . 
Розпорядженням Галицької районної адміністрації ЛМР №397 від 21.09.2015 року ОСОБА_1 зобов`язано за власні кошти демонтувати самовільно влаштований металевий каркас з пластиковим покриттям на рівні першого поверху в межах квартири АДРЕСА_3 . Відповідно до акту, складеного працівниками ЛКП «Княже місто» від 12.10.2015 року, власником квартири не виконано розпорядження Галицької районної адміністрації ЛМР щодо демонтажу самовільно влаштованого дашка, що стало підставою для звернення Галицької рай адміністрації ЛМР до суду із позовом про примусове виконання даного розпорядження. 
       Оскаржуваним рішенням Галицького районного суду м. Львова від 26 лютого 2016 року у задоволенні позову Галицької районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_1 , за участю третьої особи – Львівського комунального підприємства «Княже місто» про зобов`язання до вчинення дій відмовлено.
       Рішення суду оскаржила Галицька районна адміністрація Львівської міської ради.
       Вважає його незаконним, необгрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального права та з неповним з`ясуванням усіх обставин справи. 
       Зазначає, що розпорядженням Галицької районної адміністрації ЛМР №397 від 21.09.2015 року ОСОБА_1 зобов`язано за власні кошти демонтувати самовільно влаштований металевий каркас з пластиковим покриттям на рівні першого поверху в межах квартири АДРЕСА_3 , яке ним у встановлені строки не було виконано, що стало підставою для звернення до суду. Вважає, що при вирішені спору по суті районним судом не враховано положення ст. 10 ЖК України, відповідно до якої громадяни зобов`язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями. Жилі будинки і жилі приміщення не можуть використовуватись громадянами на шкоду інтересам суспільства.         Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.
       У засіданні колегії суддів представник Галицької районної адміністрації Львівської міської ради Школяр О.В. скаргу підтримала з підстав, наведених у ній, просила скаргу задоволити, рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задоволити.
       Відповідач ОСОБА_1 проти скарги заперечив, просив у задоволенні скарги відмовити, рішення суду залишити без змін.
       Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів. 
       Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
       На підставі ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
       Відповідно до положень ч.1 ст.19 ЦПК України, суди розглядають справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
       Згідно ч. 2 ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» суб`єкти містобудування зобов`язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об`єктів. 
       Статтею 10 ЖК України передбачено, що громадяни зобов`язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями, економно витрачати воду, газ, електричну і теплову енергію. Жилі будинки і жилі приміщення не можуть використовуватися громадянами на шкоду інтересам суспільства.
       Відповідно до ст. 100 ЖК України, виконання наймачем робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребують отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об`єкта в експлуатацію не потребується.
       Згідно до ст.152 ЖК України, виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об`єкта в експлуатацію не потребується.
       Відповідно до ч.1 ст. 177 ЖК України громадяни зобов`язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання, до об`єктів благоустрою, додержувати правил утримання жилого будинку і придомової території, правил пожежної безпеки, додержувати чистоти і порядку в під`їздах, кабінах ліфтів, на сходових клітках і в інших місцях загального користування.
       Згідно ст. 179 цього Кодексу користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.
       Відповідно до положень Наказу Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 "Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій" переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої народних депутатів відповідно до законодавства. 
       Перепланування - до елементів перепланування жилих приміщень 
належать:  перенесення  і  розбирання  перегородок,  перенесення і влаштування  дверних  прорізів,  улаштування  і   переустаткування тамбурів,    прибудова   балконів   на   рівні   перших   поверхів багатоповерхових будинків. 
       Переобладнання - улаштування в окремих квартирах багатоквартирних будинків індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових приладів; влаштування і переустаткування туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів. 
       Судом встановлено, що будинок АДРЕСА_2 перебуває у віданні Львівської міської ради та на обслуговуванні ЛМКП «Княже місто». 
        ОСОБА_1  є власником квартири АДРЕСА_1 , яка складається з 1 кімнати, житловою площею 19,00 кв.м., загальною площею 30,70 кв.м., що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім`ї та прописку, виданою ЛКП «Княже місто», №4211 від 13.10.2015 року.
       06 серпня 2015 року ЛМКП «Княже місто» відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 150 КУпАП за самовільне встановлення в липні 2015 року дашка над входом у квартиру АДРЕСА_1 з металевого каркасу та пластикового покриття. 
       Постановою адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 20 серпня 2015 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.150 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу .
       21.09.2015 року в.о. голови Галицької районної адміністрації ЛМР прийнято розпорядження № 397 «Про демонтаж самовільно влаштованого металевого каркасу з пластиковим покриттям в межах квартири АДРЕСА_1 , яким зобов`язано ОСОБА_1 за власні кошти демонтувати самовільно влаштований металевий каркас з пластиковим покриттям на рівні першого поверху в межах квартири АДРЕСА_3 . 
       Відмовляючи у задоволенні позовних вимог Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про демонтаж самовільно влаштованого металевого каркасу з пластиковим покриттям на рівні першого поверху в межах квартири АДРЕСА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що встановлення відповідачем дашка над входом у квартиру відповідно до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій не належить до елементів перепланування чи переобладнання житлового приміщення, не вимагає надання відповідної дозвільної документації, а відтак влаштований відповідачем металевий каркас не підлягає демонтажу.
З такими висновками колегія суддів погоджується повністю.
Крім того, розпорядження в.о. голови Галицької районної адміністрації ЛМР № 397 «Про демонтаж самовільно влаштованого металевого каркасу з пластиковим покриттям в межах квартири АДРЕСА_1 » від 21.09.2015 року скасовано постановою Галицького районного суду міста Львова від 26.02.2016 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23.11.2016 року.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, підстав для її задоволення та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає. 
       Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -
П О С Т А Н О В И В:
       Апеляційну скаргу Галицької районної адміністрації Львівської міської ради залишити без задоволення.
       Рішення Галицького районного суду м. Львова від 26 лютого 2016 року залишити без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови. 
       Повний текст постанови складено 30.07.2020 року.

Головуючий:                                                                Крайник Н. П. 

Судді:                                                                                Шеремета Н. О.

                                                                               Мельничук О. Я.