Справа № 130/1509/18
Провадження № 22-ц/801/1474/2020
Категорія: 23
Головуючий у суді 1-ї інстанції Вернік В. М.
Доповідач:Оніщук В. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2020 року	Справа № 130/1509/18	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Оніщука В.В (суддя-доповідач),
суддів: Ковальчука О.В., Копаничук С.Г.,
з участю секретаря судового засідання Богацької О.М.,
учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 ,
відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Агросервіс Біликівці»,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: державний реєстратор відділу надання адміністративних послуг Могилів-Подільської міської ради Вінницької області Грудецький Ярослав В`ячеславович,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агросервіс Біликівці» на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 07 листопада 2018 року, постановлене у складі судді Верніка В.М., в залі суду,
встановив:
В червні 2018 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агросервіс Біликівці» про визнання договору оренди землі недійсним.
Позовні вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_1  на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку є власником земельної ділянки площею 1,7774 га, кадастровий номер 0521080300050030054, цільове призначення – для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Біликовецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області.
На початку липня 2017 року під час проведення зборів власників земельних ділянок (паїв) ОСОБА_1 стало відомо про те, що належна їй земельна ділянка перебуває в користуванні у ТОВ «Агросервіс Біликівці». З інформаційної довідки від 15 травня 2018 року вона дізналася, що між нею та відповідачем ТОВ «Агросервіс Біликівці» існує договір оренди № б/н від 21 липня 2017 року вказаної земельної ділянки строком на сім років з правом передачі в суборенду (піднайм), розмір орендної плати становить 6 % від нормативно-грошової оцінки орендованої земельної ділянки.
ОСОБА_1  вказує, що зазначений договір нею не укладався та не підписувався, при зверненні до відповідача про надання їй екземпляру даного договору відповіді не отримала. 
З огляду на вище зазначене, позивач вважає, що відповідач всупереч її волі, незаконно використовує належну їй земельну ділянку, а тому просила визнати недійсним договір оренди землі №б/н від 21 липня 2017 року, укладений між  ОСОБА_1  і ТОВ «Агросервіс Біликівці», зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 36353668 від 28 липня 2017 року державним реєстратором відділу надання адміністративних послуг Могилів-Подільської міської ради Вінницької області Грудецьким Я.В., на оренду земельної ділянки площею 1,7774 га, кадастровий номер 0521080300050030054.
Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 07 листопада 2018 року позов задоволено.
Визнано недійсним договір оренди землі № б/н від 21 липня 2017 року, укладений між ОСОБА_1 і ТОВ «Агросервіс Біликівці», зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 36353668 від 28 липня 2017 року державним реєстратором відділу надання адміністративних послуг Могилів-Подільської міської ради Вінницької області Грудецьким Я.В., на оренду земельної ділянки площею 1,7774 га, кадастровий номер 0521080300050030054.
Вирішено питання розподілу судових витрат.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 доведено відсутність її особистого волевиявлення на встановлення її цивільних прав та обов`язків щодо передачі в оренду належної їй земельної ділянки на умовах, що були визначені в договорі оренди землі від 21 липня 2017 року, а також те, що вона не підписувала зазначеного договору оренди землі та не надавала відповідних повноважень іншій особі на його підписання, оскільки відповідач не заперечив та не спростував цих доводів позивача, не маючи жодних об`єктивних перешкод для відповідного захисту власних прав та інтересів, а також не довів укладення оспорюваного договору оренди у передбаченій законом письмовій формі.
Не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Агросервіс Біликівці» подало апеляційну скаргу, у якій зазначає про неповне з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, відповідач у апеляційній скарзі зазначає, що єдиним доказом на підтвердження заявлених позовних вимог є експертиза підпису позивача на спірному договорі оренди землі, однак у справі експертиза не проводилась, а тому висновки суду про задоволення позову гуртуються на припущеннях, що суперечить вимогам процесуального закону, і з підстав викладених у апеляційній скарзі, Товариство з обмеженою відповідальністю «Агросервіс Біликівці» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.
Постановою Вінницького апеляційного суду від 05 лютого 2019 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агросервіс Біликівці» задоволено.
Рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 07 листопада 2018 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позивних вимог відмовлено.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 червня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. 
Постанову Вінницького апеляційного суду від 05 лютого 2019 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Агросервіс Біликівці» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки не повідомив, а тому згідно вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України його неявка не перешкоджає розгляду справи.
В судовому засіданні представник ОСОБА_1 апеляційну скаргу не визнав, вказавши на її безпідставність та законність і обґрунтованість рішення суду.
Державний реєстратор відділу надання адміністративних послуг Могилів-Подільської міської ради Вінницької області Грудецький Ярослав В`ячеславович в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки не повідомив, а тому згідно вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України його неявка не перешкоджає розгляду справи.
Суд, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, що з`явились, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції вищевказаним вимогам закону відповідає.
Судом першої інстанції встановлено, що згідно державного акта на право власності на земельну ділянку від 14.12.2007 року позивачу ОСОБА_1 належить земельна ділянка площею 1,7774 га, кадастровий номер 0521080300050030054, яка знаходиться на території Біликовецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області, цільове призначення якої – для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.8).
За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, 28.07.2017 року державним реєстратором відділу надання адміністративних послуг Могилів-Подільської міської ради Вінницької області Грудецьким Я.В. зареєстрований договір оренди зазначеної земельної ділянки від 21 липня 2017 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Агросервіс Біликівці», строком на сім років з правом передачі в суборенду (піднайм), розмір орендної плати становить 6% від нормативно-грошової оцінки орендованої земельної ділянки (а.с.9).
Звернувшись в суд із даним позовом, ОСОБА_1 було зазначено, що вказаний договір оренди землі нею не укладався та не підписувався, при зверненні до відповідача про надання їй екземпляру даного договору, відповіді вона не отримала.
Скасовуючи ухвалену у вказаній справі постанову Вінницького апеляційного суду від 05 лютого 2019 року, Верховний Суд вказав на те, що апеляційний суд, не вчинив дій спрямованих на сприяння учасникам судового процесу у реалізації процесуальних прав, не з`ясував причин неподання витребуваних судом першої інстанції доказів, а саме оригіналу примірника договору оренди землі від 21 липня 2017 року б/н, укладеного між ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Агросервіс Біликівці».
Згідно з частиною першою статті 417 ЦПК України вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.
На виконання зазначених вказівок, ухвалою Вінницького апеляційного суду від 06.08.2020 року зобов`язано ТОВ «Агросервіс Біликівці» надати оригінал договору оренди землі від 21 липня 2017 року б/н, та попереджено відповідача про заходи процесуального примусу у разі не подання витребуваних доказів у визначений судом термін.
Вказана вище ухвала суду відповідачем не виконана, оригінал договору оренди землі від 21 липня 2017 року не надано, причин неможливості неподання доказів не повідомлено.
       З огляду на вищезазначене та враховуючи процесуальну поведінку представників відповідача, апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Правочином є вольова дія, тобто поєднання волі та волевиявлення сторін. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов`язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети.
Частиною другою статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша статті 638 ЦК України).
Відповідно до статті 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.
Статтею 14 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди земельної ділянки укладається в письмовій формі.
Згідно зі статтею 16 ЦК України визнання правочину недійсним є одним з передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів осіб, а загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачені статтею 215 цього Кодексу.
Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Згідно частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Відповідно до положень статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).
У відповідності до положень статті 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено у порядку, встановленому законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Якщо подано копію (електрону копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.
Статтею 109 ЦПК України передбачено, що у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.
       Встановивши, що ОСОБА_1 заперечувала факт підписання договору оренди землі № б/н від 21 липня 2017 років, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Агорсервіс Біликівці», і враховуючи, що відповідач ухиляється від надання оригіналу вказаного договору на вимогу суду, про що свідчать матеріали справи, тому вказане унеможливлює проведення у справі судової почеркознавчої експертизи, клопотання про призначення якої було заявлено представником позивача в суді апеляційної інстанції.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідач не спростував доводи позивача про відсутність її волевиявлення на укладання договору оренди землі № б/н від 21 липня 2017 років, а також не надав належних та допустимих доказів на спростування доводів позивача.
Вказаний висновок відповідає усталеній практиці Верховного Суду (справа № 193/344/17, провадження № 61-37522св18).
При вирішенні цієї справи, суд правильно визначив характер правовідносин між сторонами, правильно застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції – без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то понесені судові витрати покладаються на учасника справи, який звернувся з апеляційною скаргою.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд,
постановив:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агросервіс Біликівці» залишити без задоволення, а рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 07 листопада 2018 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Головуючий                                                    В.В. Оніщук
Судді:                                                          О.В. Ковальчук 
                                                                                   С.Г. Копаничук