ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 м.Рівне, вул.Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 вересня 2020 року                                                                                   Справа № 902/122/20 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Грязнов В.В., суддя Розізнана І.В. ,  суддя Мельник О.В. 

секретар судового засідання Новосельська О.В.

представники учасників справи:
позивача-             не з`явився;  
відповідача-       Перкун В.А., Катрич П.С.,
  
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з господарським судом Вінницької області апеляційну скаргу Позивача-Гайсинської міської ради на рішення господар-ського суду Вінницької області від 17.06.2020, повний текст якого складено 22.06.2020, у справі №902/122/20 (суддя Яремчук Ю.О.)

за позовом     Гайсинської міської ради м.Гайсин Вінницької обл.
до                     Фізичної особи-підприємця Перкуна Віталія Анатолійовича м.Гайсин Вінницької обл.
про розірвання договору строкового сервітуту,-

У лютому 2020 року Гайсинська міська рада (надалі в текст - Міська рада) звернулась до господарського суду Вінницької області з позовом про розірвання договору строкового сервітуту з Фізичною особою-підприємцем Перкуном Віталієм Анатолійовичем (надалі в тексті - Підприємець) (арк.справи 34-37).
Ухвалою господарського суду Вінницької області від 04.03.2020 відкрито провадження у справі №902/122/20.(арк.справи 41-43).
Рішенням господарського суду Вінницької області від 17.06.2020 у справі №902/122/20 від-мовлено у задоволенні позову Гайсинської міської ради до Фізичної особи-підприємця Перкуна Віталія Анатолійовича про розірвання договору строкового сервітуту. Рішення про відмову вмоти-воване тим, що за результатом розгляду позовних вимог судом не встановлено невідповідності оспорюваного рішення органу місцевого самоврядування визначеній законом компетенції органу, як і не виявлено порушення у зв`язку із прийняттям відповідного акта та укладеним на його підс-таві договором прав та охоронюваних законом інтересів позивача станом на час їх прийняття (укладення).(арк.справи 88-95). 
Не погоджуючись з рішенням, Позивач звернувся до апеляційного господарського суду із скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Вінницької області від 17.06.2020 у даній справі та ухвалити нове, яким задоволити позов.(арк.справи 127-130).
Обґрунтовуючи скаргу Позивач зазначає, що господарський суд першої інстанції неповно з`ясував всі обставини справи, прийнявши рішення з порушенням норм матеріального права. На думку Скаржника, суд безпідставно не прийняв до уваги, що в порушення умов договору сервітуту ФОП Перкун В.А. на переданій земельній ділянці здійснив будівництво об`єкта нерухомості, який не є тимчасовою спорудою. За встановлення сервітуту зобов`язаний здійснювати плату в розмірі 8% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки в сумі 324 грн. 38 коп. щомісячно чого здійснено не було. Умовами договору передбачено можливість його розірвання Міською радою в односторонньому порядку у випадку несплати сервітуарієм плати за договором протягом 1-го міся-ця з дня закінчення строку платежу або самовільна зміна функції використання земельної ділянки. Також суд залишив поза увагою ту обставину, що 08 листопада 2019 року проведені земельні тор-ги з продажу права оренди земельної ділянки площею 0,0090 га переможцем яких став Дороженко Максим Володимирович, з яким в подальшому Міська рада уклала договір оренди. Рішення у да-ній справі впливає на його права та обов`язки, оскільки він на даний час не може використовувати земельну ділянку за її цільовим призначенням. Про дані обставини Позивач зазначив у позовній заяві, проте дана особа не стала учасником справи. В порушення даних вимог законодавства суд не залучив Дороженка М.В. до участі у даній справі в якості третьої особи, яка не заявляє само-стійних вимог на предмет спору.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 27.07.2020 відкрито апеляційне провадження у справі №902/122/20.(арк.справи 147).
26.08.2020 через канцелярію суду Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, у якій просить суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Крім того, наголошує, що Позивач фактично змінив підстави позову, які містилися в його позовній заяві, на інші, які не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Позивачем докази подані до апе-ляційної скарги, а саме Акт обстеження ТС від 23.06.2020, лист Перкуну В.А. від 22.06.2020 та розпорядження від 22.06.2020 №12-ар. в суд першої інстанції не надавались, питання про їх долу-чення до матеріалів справи не вирішувалося в судовому засіданні вони не досліджувалися і про їх дослідження в суді апеляційної інстанції Позивач не клопотався. Більше того, таких доказів на мо-мент розгляду справи в суді першої інстанції взагалі не було. В суді першої інстанції, Позивачем клопотання про залучення ОСОБА_1 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних ви-мог на предмет спору, не заявлялося, судом першої інстанції при вирішенні питання про відкриття провадження у справі та при підготовці справи до розгляду також не було встановлено, що рішення у даній справі може вплинути на права та обов`язки  ОСОБА_1 , тому і підстави для його за-лучення в якості третьої особи - відсутні, а відтак, це не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції, з огляду на положення ст.271 ГПК. На даний час дія земельного сервітуту не при-пинена. З дня укладення договору, закон не встановлює терміну реєстрації укладених договорів сер-вітуту, встановлюється тільки обов`язковість реєстрації певного речового права на користування майном в тому числі і права на встановлення сервітуту, що було здійснено Відповідачем і під-тверджується витягом з Державного реєстру реєстрації іншого речового права від 13.11.2019. До відзиву Відповідач подає документи про сплату коштів за користування сервітутом.(арк.справи 152-162).
Крім того, 26.08.2020 надійшла заява Відповідача про стягнення з Позивача витрат на про-фесійну правничу допомогу(арк.справи 163-167). 
У судовому засіданні апеляційної інстанції 08.09.2020 Відповідач та його представник запе-речили проти доводів та вимог апеляційної скарги, наголошували на її безпідставності та просили суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Позивач не забезпечив явку свого представника у призначене на 08.09.2020 судове засідан-ня апеляційної інстанції. Разом з тим, така неявка не перешкоджає розгляду справи, позаяк при-сутність представників сторін не визнавалась обов`язковою, хоч про час та місце розгляду скарги був повідомлений у встановленому порядку (арк.справи 149), а матеріалів справи достатньо для розгляду скарги по суті.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши представників, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Рівненський апеляційний господарський суд
ВСТАНОВИВ:
Як вбачається з матеріалів справи, Гайсинська міська рада-власник та ФОП Перкун В.А. -сервітуарій уклали договір особистого строкового сервітуту для обслуговування тимчасової спо-руди №145 від 05.08.2013 (надалі в тексті - Договір) за умовами п.1.1 якого власник на підставі рішення Гайсинської міської ради на 26 сесії 6 скликання від 14.06.2013 «Про надання місця під встановлення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності» встановлює особис-тий строковий сервітут на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: по АДРЕСА_4, пло-щею 0,0090 га для здійснення підприємницької діяльності встановлення тимчасової споруди.(арк. справи 8-11,12).
Термін дії Договору до 14.06.2018.(п.2.1 Договору).
Пунктом 3.2 Договору сторони погодили, що плата у розмірі 8%, тобто 3   892 грн. 54 коп. на рік вноситься сервітуарієм від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яка складає 48   656 грн. 70 коп. Щомісячна плата складає 324 грн. 38 коп.
Особистий строковий сервітут не позбавляє власника прав володіння, користування та роз-порядження нею.(п.4.9 Договору).
За умовами п.5.2, 5.3 дія Договору припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено, припинення діяльності сервітуарія. Дія Договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання дру-гою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкод-ження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інші підстав, визначених законом. Умовами розірвання Договору в односторонньому порядку є вимога однієї із сторін у випадку невиконання іншою стороною обов`язків, передбачених Договором; не-сплата сервітуарієм плати по Договору протягом 1 місяця з дня закінчення строку платежу або са-мовільна зміна функцій використання земельної ділянки є підставою для дострокового розірвання Договору за ініціативою власника. 
Договір підписано міським головою та підприємцем, скріплено відтиском печатки Міської ради, зареєстровано в землевпорядному відділі Гайсинської міської ради 03.09.2013 за №145.(арк. справи 11).
З матеріалів справи вбачається, що 18.05.2018 на 35 сесії 7 скликання Міської ради прий-нято рішення про поновлення ФОП Перкуну В.А. договору особистого строкового сервітуту для обслуговування тимчасової споруди по АДРЕСА_4, 34-к/3, площею 0,0090 га, за рахунок зе-мель житлової та громадської забудови Гайсинської міської ради для провадження підприємниць-кої діяльності строком на 5 років, з встановленням плати в розмірі 8% від нормативної грошової оцінки земель міста.(арк.справи 14).
Матеріали справи свідчать, що 24.05.2018 Міська рада уклала з Підприємцем додаткову угоду до договору особистого строкового сервітуту. Сторони внесли зміни до п.2.1 та 3.2 Договору: « 2.1. Особистий строковий сервітут встановлюється до 18.05.2023. 
3.2. Плата по договору за місце під встановлення тимчасової споруди за адресою: АДРЕСА_4, 34-к/3, площею 0,0090 га вноситься сервітуарієм у розмірі 8% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Нормативна грошова оцінка з урахуванням коефіцієнта індексації за 2014-2017 роки становить 93 311 грн. 78 коп.; річна плата складає 7 384 грн. 94 коп.»(арк.справи 13).  
Матеріалами справи стверджено, що право на земельну ділянку, яка розташована за адре-сою: м.Гайсин, вул.1 Травня, 34-к/3 площею 0,0090 га було зареєстровано 13.11.2019 державним реєстратором Черепашинецької сільської ради Калинівського району Вінницької області Демко Світланою Володимирівною у відповідності до рішення №49663354 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, щодо подальшої реєстрації договору особистого строкового сервітуту для обслуго-вування тимчасової споруди за №145 від 05.08.2013.(арк.справи 20-зворот).

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 08.11.2019 відбулись торги у формі аукціону з продажу права оренди земельної ділянки за адресою: Вінницька обл., Гайсинський р-н, м.Гайсин, АДРЕСА_4, 34-к/3, площею 0,0090 га, оформлені протоколом 3159. За результатами торгів переможцем став Дороженко Максим Володимирович.(арк.справи 15).
ОСОБА_1 13.11.2019 вніс на рахунок УК у Гайсинському районі 135 302 грн. за ко-рисристування земельною ділянкою, право користування якої набуто на торгах 08.11.2019.(арк. справи 21).
Матеріали справи також містять подані до суду апеляційної інстанції:
-  розпорядження від 22.06.2020 №12-ар. «Про створення комісії по обстеженню на відпо-відність до рішення 26 сесії Гайсинської міської ради 6 скликання від 14.06.2013 про встановленої тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності розміщеної по АДРЕСА_1 ».(арк.справи 131).
- адресований Перкуну В.А. лист від 22.06.2020 про витребування документів на підтверд-ження оплати сервітуту з 05.08.2013 по 08.11.2019.(арк.справи 132).
- Акт від 23.06.2020 обстеження тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності, розташованої по  АДРЕСА_1 , з якого вбачається, що тимчасова споруда ФОП Перкуном В.А. для провадження підприємницької діяльності по вул.1 Травня, 34-к/3 збудована із порушенням правил розміщення тимчасових споруд, а саме тимчасова споруда збу-дована на фундаменті, а її площа перевищує 30 м2.(арк.справи 133).
- докази оплати Перкуном В.А. сервітуту з березня 2018 року по грудень 2019 року.(арк. справи 155-162).
Як зазначалося вище, господарський суд Вінницької області рішенням від 17.06.2020 у справі №902/122/20 відмовив у повному обсязі в задоволенні позовних вимог.(арк.справи 88-95). 

Перевіривши додержання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального пра-ва, апеляційний суд вважає, що скарга безпідставна та не підлягає задоволенню з огляду на нас-тупне:
Статтею 11 Цивільного кодексу України (надалі в тексті - ЦК України) встановлено, що циві-льні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші пра-вочини. Аналогічно врегульовано підстави виникнення господарського зобов`язання у ст.173 Гос-подарського кодексу України (надалі в тексті - ГК України). 
Частиною 1 статті 316 Цивільного кодексу України (надалі в тексті - ЦК України), визначе-но, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. 
Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.(ст.321 ЦК України).
Колегія суддів звертає увагу, що у відповідності до ст.328 ЦК України, право власності набу-вається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважаєть-ся набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. 
Предметом даного спору розірвання договору сервітуту.
Відповідно до ст.401 ЦК України, право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. 
Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут).
Матеріалами справи стверджено, що з 05.08.2013 між сторонами виникли, а з 24.05.2018 продовжилися відносини користування чужим майном - сервітуту, шляхом надання дозволу для здійснення підприємницької діяльності встановлення тимчасової споруди на земельній ділянці, яка знаходиться за адресою: по АДРЕСА_4 , площею 0,0090 га для.
Колегія суддів приймає до уваги, що згідно з ч.ч.1,2 ст.402 ЦК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Земельний сервітут підлягає дер-жавній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно.
Сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном. Сервітут може бути встановлений на певний строк або без визначення строку. Особа, яка користується сервіту-том, зобов`язана вносити плату за користування майном, якщо інше не встановлено договором, законом, заповітом або рішенням суду.(1-3 ст.403 ЦК України).
Відповідно до ст.404 ЦК України, право користування чужою земельною ділянкою або ін-шим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, про-кладання та експлуатації ліній електропередачі, зв`язку і трубопроводів, забезпечення водопоста-чання, меліорації тощо. Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності - від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земель-ного сервітуту. Право користування чужим майном може бути встановлено щодо іншого нерухо-мого майна (будівлі, споруди тощо).
З огляду на зазначені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що обов`язковою умовою для встановлення сервітуту є вжиття особою (позивачем) яка вимагає такого встановлення заходів щодо встановлення сервітуту в добровільному порядку.
Так, звертаючись із позовом та апеляційною скаргою Міська рада вважає, що існування сер-вітуту позбавляє можливості ОСОБА_1 на укладення договору оренди на спірну земельну ділянку, право на яке він виграв на торгах 08.11.2019. Крім того, державна реєстрація такого до-говору є обов`язковою, що до проведення торгів зроблено не було. Тому вважає, що існують підс-тави для розірвання договору сервітуту.
Переглядаючи рішення у даній справі колегія суддів зауважує, що зобов`язання, відповідно до ст.526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ч.1 ст.193 Господарського кодексу України (надалі в тексті - ГК України), суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобо-в`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах зви-чайно ставляться.
За загальним правилом, частиною 1 статті 188 ГК України та статтею 525 ЦК України перед-бачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допуска-ється, якщо інше не установлено договором або законом.
При цьому, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені догово-ром або законом, і в тому числі розірвання договору.(ст.611 ЦК України).
Разом з тим, за правилом, закріпленим у статті 651 ЦК України, зміна або розірвання догово-ру допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Дого-вір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі од-носторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.
Відповідно до статті 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керува-лись при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення до-говору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботли-вості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення май-нових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. У разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обста-вин суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з необхід-ності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв`язку з виконанням цього договору. Зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або по-тягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умо-вах, змінених судом.
Крім того, відповідно до п.5.3 умовами розірвання Договору в односторонньому порядку є вимога однієї із сторін у випадку невиконання іншою стороною обов`язків, передбачених Догово-ром; несплата сервітуарієм плати по Договору протягом 1 місяця з дня закінчення строку платежу або самовільна зміна функцій використання земельної ділянки є підставою для дострокового ро-зірвання Договору за ініціативою власника.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції що-до відсутності підстав для розірвання договору, оскільки Позивач не навів жодних обставин істот-ного порушення договору другою стороною, недосягнення згоди щодо приведення договору у від-повідність з обставинами, які істотно змінились або невиконання іншою стороною обов`язків, пе-редбачених Договором; несплати сервітуарієм плати по Договору протягом 1 місяця з дня закін-чення строку платежу або самовільної зміни функцій використання земельної ділянки.
Колегія суддів вважає, що посилання Скаржника на несплату Відповідачем коштів за корис-тування сервітутом спростовуються платіжними дорученнями з березня 2018 року по грудень 2019 року.(арк.справи 155-162).
При цьому, Акт від 23.06.2020 обстеження тимчасової споруди для провадження підприєм-ницької діяльності розміщеної по вул.1 Травня, 34-к/3, в м.Гайсині (арк.справи 133) не приймається судом з огляду на те, що такого документу не існувало станом на день ухвалення рішення судом першої інстанції, а тому обставини встановлені такою перевіркою виникли лише після ухвалення рішення судом першої інстанції.

Відповідно до ч.2 ст.100 Земельного кодексу України та ч.2 ст.402 Цивільного кодексу Украї-ни, п.2 ч.1 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - земельний сервітут підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для дер-жавної реєстрації прав на нерухоме майно. У відповідності до ч.2 ст.3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до ньо-го, виникають з моменту такої реєстрації. 
Колегія суддів також погоджується із висновком суду першої інстанції, що терміну реєстр-рації укладених договорів сервітуту закон не встановлює, натомість для чинності договору обов'-язковою є реєстрація речового права на користування майном в тому числі і права на встановлен-ня сервітуту. Таким чином, оспорюваний Позивачем договір укладено та зареєстровано у Держав-ному реєстрі відповідно до вимог чинного законодавства.
Також на переконання колегії суддів безпідставними є твердження Скаржника про необхід-ність залучення до участі у справі  ОСОБА_1 , оскільки спір у даній справі стосується право-відносин Відповідача та Позивача щодо договору сервітуту, натомість ОСОБА_1 не є учас-ником такого договору.

Розглянуто всі доводи апеляційної скарги, порушених, невизнаних або оспорених прав чи інтересів Скаржника не встановлено.
Матеріалами справи спростовуються доводи Скаржника про неправомірність висновків су-ду першої інстанції щодо характеру правовідносин сторін, змісту зобов`язань Відповідача, рівно як і твердження про невмотивованість висновку про безпідставність позову, а тому рішення суду першої інстанції належить залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Статтею 74 ГПК України передбачено обов`язок кожної із сторін довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та без-посередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ст.86 ГПК України). 
Отже, доводи Скаржника зазначені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст.ст.277,278 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, тому суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господар-ського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Крім того, у відзиві на апеляційну скаргу та клопотанні Відповідач просить стягнути з По-зивача 3 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, які обґрун-товує доказами на отримання правової допомоги та оплати її вартості.(арк.справи 153, 163-167).
Згідно з приписами статті 126 ГПК України - витрати, пов`язані з правничою допомогою ад-воката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За резуль-татами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Частинами 5-6 статті 126 ГПК України передбачено, що у разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну прав-ничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспів-мірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Враховуючи, що надання адвокатом та отримання Підприємцем професійної правничої допо-моги під час провадження справи в суді апеляційної інстанції підтверджується ордером №144241 від 17.08.2020, додатковою угодою №2 від 17.08.2020 до договору про надання правничої допомо-ги, рахунком-фактурою №17/08, актом надання послуг №2 від 17.08.2020 та платіжним доручен-ням на суму 3   000 грн.(арк.справи 163-167, 178) у зв`язку із відсутністю жодних заперечень предс-тавника Позивача - колегія суддів дійшла висновку про необхідність стягнення з Гайсинської місь-кої ради на користь ФОП Перкуна В.А. витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3 000 грн.
Керуючись ст.ст.34, 86, 126, 129, 232, 233, 240, 275, 276, 282, 284, 287 Господарського про-цесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд  -

ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Гайсинської міської ради на рішення господарського суду Вінницької області від 17.06.2020 у справі №902/122/20 залишити без задоволення. а рішення суду першої інс-танції - без змін.
2. Стягнути з Гайсинської міської ради (вул.1 Травня, 7, м.Гайсин, Вінницька області, код за ЄДРОПУ 03084523) на користь Фізичної особи-підприємця Перкуна Віталія Анатолійовича ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) 3 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
3. Надати доручення місцевому господарському суду про видачу відповідного наказу.
4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховно-го Суду протягом 20 днів з моменту виготовлення повного тексту постанови.
5.  Матеріали справи №902/122/20 повернути до господарського суду Вінницької області.

Головуючий  суддя                                                                      Грязнов В.В. 

Суддя                                                                                              Розізнана І.В.  

Суддя                                                                                              Мельник О.В.