ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_______________________________________________________________________
Постанова 
Іменем України 

19 серпня 2020 року      
м. Харків
Справа № 643/17384/19      
Провадження № 22-ц/818/2644/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Пилипчук Н.П. ,
суддів: Кругової С.С., Тичкової О.Ю.,
за участю секретаря судового засідання : Прокопчук І.В.,

Учасники справи:
позивач –  ОСОБА_1 ,
відповідач – Акціонерне товариство "Альфа-Банк",
третя особа – Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, 
третя особа – ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Альфа-Банк", треті особи - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, ОСОБА_2 про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 04 березня 2020 року, постановлену суддею Букреєвою І.В., -

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2019 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства "Альфа-Банк", треті особи - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, ОСОБА_2 про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

У березні 2020 року ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_3 подав до суду заяву про забезпечення позову, шляхом накладення заборони відчуження та заборони будь-яким суб`єктам реєстрації прав та державним реєстраторам, у т.ч. нотаріусам, вчиняти будь-які нотаріальні дії пов`язані з посвідченням будь-яких правочинів, а також інші реєстраційні дії пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно щодо квартири  АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_2 .

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 04 березня 2020 року у задоволенні заяви  ОСОБА_1 в особі його представника ОСОБА_3 про забезпечення позову – відмовлено.

В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 , в особі свого представника ОСОБА_3 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову про задоволення його заяви про забезпечення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що у випадку задоволення його позовних вимог, рішення суду у даній справі буде підставою для скасування електронних торгів щодо продажу спірної квартири. З метою повернення втрачених коштів ОСОБА_2 здійснить дії щодо продажу майна. Таким чином, дієвим способом захисту його прав не лише в рамках даної справи, але й в майбутньому, є накладення заборони відчуження та вчинення будь-яких нотаріальних дій щодо спірної квартири. При цьому, право власності ОСОБА_2 на володіння та користування нерухомим майном ніяк не порушуються, оскільки квартира не буде арештована.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову – це вжиття комплексу заходів цивільного процесуального характеру, направлених на припинення дій, які можуть утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду. Вжиття цих заходів має гарантувати реалізацію позовних вимог у разі задоволення позову і застосовуються лише до позовів про визнання та про присудження.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. 

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Тобто, забезпечення позову повинно гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову.

У заяві про забезпечення позову  ОСОБА_1 зазначає, що 12 вересня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. було вчинено виконавчий напис №19008, яким запропоновано стягнути на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість, що виникла по кредитному договору №2001/0507/71-017 від 07 травня 2007 року загальною сумою 55 569,61 доларів США. Боржником встановлено ОСОБА_1 . Вказаний виконавчий напис було пред`явлено Банком на виконання до приватного виконавця Бабенка Д.А. Постановою приватного виконавця Бабенка Д.А. від 29 травня 2018 року відкрито виконавче провадження. В рамках цього виконавчого провадження було були проведені електронні торги з реалізації арештованого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , яке належало йому на праві власності. Вказане майно було придбано ОСОБА_2 .
Зазначає, що неправомірність дій приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. була і є предметом неодноразових судових розглядів. 
Вказує, що для забезпечення можливості реального виконання рішення суду та подальшого відновлення його порушених прав, є необхідність у накладенні заборони будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам, у т.ч. нотаріусам, вчиняти буд-які нотаріальні дії пов`язані з посвідченням будь-яких правочинів, а також інші реєстраційні дії пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно щодо квартири АДРЕСА_1 .

Забезпечення позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.
Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Разом з тим, матеріали справи свідчать, що предметом позову є спір з приводу визнання виконавчого напису від 12 вересня 2017 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., зареєстрований у реєстрі за №19008 таким, що не підлягає виконанню.

Так, пунктом 5 частини 1 статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується, в т.ч. шляхом зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Отже, у випадку оскарження позивачем в судовому порядку виконавчого документу, законодавець передбачив можливість застосування такого заходу забезпечення позову у вигляді зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа.

Таким чином, враховуючи позовні вимоги, колегія суддів вважає, що заявлені позивачем заходи забезпечення позову у вигляді заборони відчуження та заборони будь-яким суб`єктам реєстрації прав та державним реєстраторам, у т.ч. нотаріусам, вчиняти будь-які нотаріальні дії пов`язані з посвідченням будь-яких правочинів, а також інші реєстраційні дії пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно щодо квартири  АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , є неспівмірними заходами забезпечення позову із заявленими позовними вимогами.

Крім того, як вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власості на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 08 жовтня 2019 року власником квартири АДРЕСА_1  є ОСОБА_2 , який є третьою особою у справі, що не заперечується самим позивачем. Будь-яких вимог до нього не заявлено.

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Відповідно до статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Вжиття вказаних заходів забезпечення позову, позбавить третю особу ОСОБА_2 , як власника квартири вільно та на власний розсуд розпоряджатися своїм майном.

Враховуючи зміст позовних вимог та обґрунтування позивачем необхідності забезпечення позову, колегія суддів вважає, що підстави для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом заборони відчуження та заборони будь-яким суб`єктам реєстрації прав та державним реєстраторам, у т.ч. нотаріусам, вчиняти будь-які нотаріальні дії пов`язані з посвідченням будь-яких правочинів, а також інші реєстраційні дії пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно щодо квартири  АДРЕСА_1 , яке належить третій особі ОСОБА_2 – відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на те, що при ухваленні рішення районним судом були додержані норми матеріального і процесуального права, доводи скарги висновків суду не спростовують, колегія суддів на підставі ст. 375 ЦПК України залишає скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу – без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – залишити без задоволення.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 04 березня 2020 року – залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повну постанову складено 20 серпня 2020 року.

Головуючий –                                                        Н.П. Пилипчук

Судді –                                                               С.С. Кругова 

                                                                        О.Ю. Тичкова