22-ц/804/2600/20 
                                                                                241/1036/20 
                                               
Головуючий у 1-й інстанції  Демочко Д.О.
Суддя-доповідач: Попова С.А.           
      
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

16 вересня 2020 року                                                                                                            місто Маріуполь 
Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:   
головуючого судді       Попової С.А.,
              суддів                            Мироненко І.П., Пономарьової О.М.,
за участю секретаря     Галстяна Г.Г.,
розглянувши в порядку спрощеного провадження  
апеляційну скаргу ОСОБА_1   
на ухвалу Першотравневого районного суду Донецької області від  03 липня 2020 року, ухвалену у складі судді  Демочко Д.О., повний текст ухвали складено 03 липня 2020 року, 
по цивільній справі 
за скаргою ОСОБА_2 на неправомірні дії державного виконавця Мангушського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Харків) щодо нарахування заборгованості зі сплати аліментів та відмови у здійсненні її перерахунку,
заінтересована особа - ОСОБА_1 ,

                      В С Т А Н О В И В:
1. Описова частина

Короткий зміст вимог скарги
У червні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаною скаргою на неправомірні дії державного виконавця щодо нарахування заборгованості із сплати аліментів та відмови у здійсненні її перерахунку, посилаючись на наступні обставини. 
Постановою начальника Мангушського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Андрусенко І.О. від 08.05.2020 на підставі заяви ОСОБА_1 відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 241/774/13-ц, 6/241/18/2020, виданим 04.05.2020р. Першотравневим районним судом Донецької області щодо стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аілментів в розмірі 500грн. щомісячно, починаючи з 27.06.2013р. до досягнення дитиною повноліття.
Згідно складеного державним виконавцем Шевченко Н.О. розрахунку від 27.05.2020р. за період з 01.01.2015р. по 27.05.2020р. нараховано аліменти до сплати у загальному розмірі 43816,40грн; зараховано у суму сплачених аліментів - 16700грн; заборгованість із сплати аліментів у розмірі 27116, 40грн.
09.06.2020 боржник ОСОБА_2 звернувся до державного виконавця із заявою про здійснення перерахунку суми аліментів сплачених на користь ОСОБА_1 , з урахуванням усіх наданих ним квитанцій та інших документів, у тому числі розписки ОСОБА_2 від 10.02.2016, на загальну суму 95000грн. В результаті заборгованість у нього по аліментам відсутня, а переплата становить 51183,60 грн, оскільки аліменти він, а також його мати ОСОБА_5 за його дорученням та з його власних коштів, сплачували у значно більшому розмірі, ніж визначено у рішенні суду, а саме, 2000грн на місяць у період рейсів, 1500грн на місяць у період між рейсами, а з 2018 року сплачував із розрахунку 2000грн/міс.
Натомість, державний виконавець, посилаючись на п. 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, відмовив у вчиненні перерахунку, зважаючи на те, що у частині наданих квитанцій, де отримувачем платежу є стягувачка ОСОБА_1 , платником значилася ОСОБА_5 , що не є стороною у виконавчому провадженні або представником сторони, а не безпосередньо платник аліментів ОСОБА_2 , і в графі "призначення платежу" або взагалі не вказана мета переказу, або вказано "допомога родичам", а не "перерахування аліментів". Ці грошові перекази державним виконавцем не були враховані при обчисленні суми сплачених аліментів.
При цьому державним виконавцем не було враховано твердження стягувачки ОСОБА_1 , викладені в копії позовної заяви за її особистим підписом, про те, що ОСОБА_2 сплачував їй аліменти у цих сумах за вказаний період, що були втілені у розписці платника аліментів від 10.02.2016.
Заявник просив визнати неправомірними дії державного виконавця щодо нарахування заборгованості із сплати аліментів у сумі 27116,40грн за період з 01.01.2015р. по 27.05.2020р., скасувати розрахунок заборгованості складений 27.05.2020р. державним виконавцем Шевченко Н.О. у виконавчому провадженні № 62039168, визнати неправомірними дії щодо відмови державного виконавця здійснити перерахунок заборгованості зі сплати аліментів з урахуванням усіх наданих платіжних та інших документів, зобов`язати зробити перерахунок заборгованості та включити до загальної суми сплачених аліментів грошові перекази на ім`я ОСОБА_1 на суму 77 800 грн, які не були враховані державним виконавцем у розрахунку від 27.05.2020р. 

В ході розгляду справи Мангушським РВДВС Східного МУ МЮ (м. Харків) подані заперечення (а.с. 74-75), вмотивовані положеннями п. 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, переліком яких не передбачено зарахування до сплати аліментів тих платіжних документів, що були представлені платником, але які не підпадають під дію вказаної норми.   

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Ухвалою Першотравневого районного суду Донецької області від  03 липня 2020 року скаргу ОСОБА_2 задоволено.
Визнано неправомірними дії державного виконавця щодо нарахування заборгованості із сплати аліментів у сумі 27 116,40грн за період з 01.01.2015р. по 27.05.2020р., скасовано розрахунок заборгованості, складений 27.05.2020р. державним виконавцем Шевченко Н.О. у виконавчому провадженні № 62039168. 
Визнано неправомірними діями відмову державного виконавця здійснити перерахунок заборгованості із сплати аліментів з урахуванням усіх наданих ОСОБА_2 платіжних документів, які підтверджують перерахунок коштів зроблених ОСОБА_2 або його представником ОСОБА_5 на рахунок ОСОБА_1 за період з вересня 2016 року по травень 2020 року.
Зобов`язано державного виконавця зробити перерахунок заборгованості із сплати аліментів також з урахуванням платіжних документів, які підтверджують перерахунок коштів зроблених ОСОБА_2 або його представником ОСОБА_5 на рахунок ОСОБА_1 за період з вересня 2016 року по травень 2020 року.   

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що відсутність в чеках зазначення призначення платежу чи зазначення виду платежу як «допомога родичам», не є підставою вважати, що боржник не сплачував аліменти, оскільки кошти надходили на картковий рахунок стягувача аліментів. Даних про те, що боржник сплачував стягувачу аліментів кошти на якісь інші потреби, а не сплачував аліменти, матеріали справи не містять. Суд вважав доведеним неправомірність дій державного виконавця щодо нарахування ОСОБА_2 заборгованості із сплати аліментів, необґрунтованість складеного державним виконавцем 27.05.2020 розрахунку заборгованості і відмови здійснити перерахунок заборгованості із сплати аліментів з урахуванням  наданих платіжних та інших документів.  

Короткий зміст вимог апеляційної скарги 
В  апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись неповне з`ясування обставин справи,  порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, просить ухвалу скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні скарги.
Апеляційна скарга вмотивована наступними доводами: під час розгляду справи судом не були витребувані матеріали виконавчого провадження; вона не була повідомлена про розгляд скарги; розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі всіх поданих документів, квитанцій; вказані боржником грошові кошти надходили, проте, це були гроші, які бабуся ОСОБА_5 надсилала онуку в добровільному порядку від себе, а не аліменти, що повинен сплачувати ОСОБА_2 ; нотаріальна довіреність на мати боржника не дає підстав вважати, що ОСОБА_2 уповноважив діяти її від свого імені та перераховувати аліменти. 

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 - ОСОБА_5 (а.с. 139-145), підтримуючи законність і обґрунтованість прийнятого судом рішення, вказує на те, що факт отримання ОСОБА_1 грошей за спірними платіжними документами, що не були враховані державним виконавцем, не оспорює, та підтверджує змістом своєї позовної зави про збільшення розміру аліментів. Ці кошти аліментів були сплачені і самим платником аліментів і нею за дорученням сина у відповідності до його розписки від 10.02.2016р. по 2000грн щомісячно - у період його відсутності в рейсах і по 1500грн щомісячно між рейсами впродовж 4 років, в період яких отримувач аліментів не ставила під сумнів призначення цих платежів. Стверджує, що ці власні кошти сина вона перераховувала за його дорученням і у його відсутність, а у неї немає фінансової можливості перераховувати аліменти колишній невістці в таких розмірах з її власних коштів у якості допомоги на онука. У неї немає аліментних або інших грошових зобов`язань перед ОСОБА_1 .

Процедура розгляду справи апеляційним судом
Справа розглядається за участю представника стягувачки ОСОБА_1 - ОСОБА_7 , який підтримав доводи скарги, представників боржника ОСОБА_2 - ОСОБА_5 і ОСОБА_8 , які заперечували проти вимог скарги, у відсутність повідомлених про дату і час розгляду справи заявника ОСОБА_2 , заінтересованої особи ОСОБА_1 , державного виконавця Мангушського районного відділу  державної виконавчої служби (т. 1 а.с. 167, 173-176), неявка яких в силу ч. 2 ст. 372 ЦПК України не є перешкодою до розгляду справи. 

Фактичні обставини справи, встановлені судом
Як встановлено судом і це підтверджується  матеріалами справи, постановою Мангушського районного ВДВС Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) відкрито виконавче провадження № 62039168 за виконавчим листом № 241/774/13-ц, виданим 04.05.2020 Першотравневим районним судом Донецької області щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 500грн щомісячно, починаючи з 27.06.2013 до досягнення дитиною повноліття (а.с. 7). Згідно розрахунку заборгованості за сплати аліментів за період з 01.01.2015 по 27.05.2020 загальна сума заборгованості складає 27116,40грн (а.с. 8-10).

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 27.05.2020, зведеного Мангушським PB ДВС, заборгованість ОСОБА_2 за період з 01.01.2015 року по 27.05.2020 року складає 27116,40грн (т. 1 а.с. 8-10).
Як вбачається з відповіді державного виконавця від 16.06.2020 року на звернення боржника ОСОБА_2 надані ним квитанції не будуть враховані в рахунок сплати аліментів за відсутності в них відомостей про призначення саме позиції сплати аліментів, а також через те, що платником цих грошей не є сторона виконавчого провадження, зокрема заявник (т. 1 а.с. 11).
Судом було встановлено, що на користь стягувача аліментів ОСОБА_1 здійснювалися матір`ю платника аліментів ОСОБА_2 - ОСОБА_5 наступні платежі: 2000 грн. у вересні 2016 р. (переказ від 20.09.16 р.); 2000 грн. у жовтні 2016 р. (переказ від_05.10.16р.); 2000 грн. у грудні (переказ від 16.12.16 р.); 2000 грн. у червні 2017 р.(переказ від 06.06.17 р.); 2000 грн. у липні 2017 р. (переказ від 21.06.17 р.); 2000 грн. у серпні 2017 р.( переказ від 02.08.17 р.); 2000 грн. у вересні 2017 р.( переказ від 06.09.17 р.); 2000 грн. у жовтні 2017 р. ( переказ від 05.10.17 р.); 2000 грн. у листопаді 2017 р.( переказ від 04.11.17 р.); 2000 грн. у грудні 2017 р. (переказ від 02.12.17 р.); 1500 грн. у січні 2018 р. ( переказ від 06.01.18 р.); 1500 грн. у лютому 2018 р. ( переказ від 08.02.18 р.); 1500 грн. у березні 2018 р.( переказ від 07.03.18 р.); 2000 грн. у квітні 2018 р. ( переказ від 05.04.18 р.); 2000 грн. у травні 2018 р.( переказ від 07.05.18 р.); 2000 грн. у червні 2018 р. ( переказ від 05.06.18 р.); 2000 грн. у липні 2018 р. ( переказ від 09.07.18 р.); 2000 грн. у серпні 2018 р. ( переказ від 06.08.18 р.); 2000 грн. у жовтні 2018 р.( переказ від 02.10.18 р.); 2000 грн. у листопаді 2018 р. ( переказ від 02.11.18 р.); 2000 грн. у грудні 2018 р. (переказ від 04.12.18 р.); 2000 грн. у січні 2019 р.( переказ від 28.12.18 р.); 2300 грн. у лютому 2019 р. ( переказ від 04.02.19 р.); 2000грн. у березні 2019 р. ( переказ від 04.03.19 р.); 2000 грн. у квітні 2019 р. ( переказ від 01.04.19 р.); 2000 грн. у травні 2019 р. ( переказ від 02.05.19 р.); 2000 грн. у червні 2019 р. (переказ від 05.06.19 р.); 5000 грн. у липні 2019 р. ( переказ від 01.07.19 р.); 2000 грн. у серпні 2019 р. ( переказ від 06.08.19 р.); 2000 грн. у вересні 2019 р. ( переказ від 05.09.19 р.); 2000 грн. у жовтні 2019 р.( переказ від 07.10.19 р.); 2000 грн. у листопаді 2019 р. ( переказ від 06.11.19 р.); 2000 грн. у грудні 2019 р. ( переказ від 10.12.19 р.); 2000 грн. у січні 2020 р. ( переказ від 03.01.20 р.); 2000 грн. у лютому 2020 р. ( переказ від 04.02.20 р.); 2000 грн. у березні 2020 р. ( переказ від 05.03.20 р.); 2000 грн. у квітні 2020 р. ( переказ від 06.04.20 р.); 2000 грн. у травні 2020 р. ( переказ від 04.05.20 р.).

2. Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Вивчивши доводи апеляційної скарги і відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
Статтею 2 Закону України Про виконавче провадження визначено засади виконавчого провадження, до яких віднесено, в тому числі: обов`язковість виконання рішень; законність; справедливість, неупередженість та об`єктивність; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.
Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Згідно із ч. 2, ч. 3 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
Відповідно до п.п. 3, 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012  № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 р. за № 489/20802: у разі якщо боржник не працює і сплачує аліменти самостійно стягувачу, квитанції (або їх копії) про перерахування аліментів надаються виконавцю не пізніше наступного робочого дня після сплати та долучаються до матеріалів виконавчого провадження.  Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: 
- звіту про здійснені відрахування та виплати;
- квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником;
- заяв та (або) розписок стягувача;
- інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості;
- інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Суд оцінив зібрані докази, в тому числі всі платіжні документи з відомостей про перекази і сплату ОСОБА_1 матір`ю платника аліментів ОСОБА_2 - ОСОБА_5 щомісячно з вересня 2016 року грошей в порядку сплати аліментів саме в тому режимі, порядку і обсягу (1500грн, 2000грн) за досягнутою між платником та отримувачем аліментів домовленістю, що втілена у письмовій розписці зобов`язанні ОСОБА_2 від 10.02.2016 (т. 1 а.с. 54), які були надані в розпорядження державного виконавця з вимогою про вчинення перерахунку заборгованості по аліментам.
Факт отримання ОСОБА_1 перелічених у квитанціях і платіжних дорученнях грошей не заперечувався отримувачем аліментів. Впродовж чотирьох років ОСОБА_1 приймала ці гроші у якості аліментних зобов`язань ОСОБА_2 без сумнівів щодо їх цільового призначення. 
Так, у поданій 27.01.2020 до Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області позовній заяві про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 55-57) ОСОБА_1 вказує, що на початку 2016 року ОСОБА_2 написав розписку про те, що він зобов`язується добровільно сплачувати їй аліменти на утримання сина ОСОБА_4 на час перебування в рейсі 2000грн щомісячно, на час знаходження за місцем мешкання - 1500грн, що він і робить до теперішнього часу. Стверджувала, що окрім цих щомісячних платежів 2000грн в період контрактів та 1500грн на місяць між контрактами іншої додаткової матеріальної допомоги не надає.
Втім, як вбачає колегія суддів, висловлена у цій позовній заяві ОСОБА_1 позиція суперечить висловленій нею позиції у заяві про відкриття виконавчого провадження від 05.05.2020, де вона просила не враховувати при обчисленні аліментів сплачені ОСОБА_5 щомісячно кошти по 1500грн і 2000грн (т. 2 а.с. 1) та у даній справі за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця, по якій оспорюється природа і походження отриманих нею коштів як аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , що сплачені платником ОСОБА_2 . В даній справі ОСОБА_1 наполягає, що то кошти матері платника аліментів - бабусі дитини ОСОБА_5 , які надавалися добровільно. Самою платницею ОСОБА_5 ця обставина заперечувалася з мотивів переказу нею коштів, наданих сином для здійснення його аліментних зобов`язань. 
Такі непослідовні дії отримувача аліментів ОСОБА_1 є суперечливою поведінкою, тобто такою, що не відповідає попереднім заявам або попередній поведінці стягувачки, на що звернув  увагу Верховний Суд у постанові від 10.04.2019 у справі № 390/34/17, застосовуючи доктрину venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), яка базується ще на римській максимі - non concedit venire contra factum proprium (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). 
Відтак, не можна погодитись із позицією отримувача аліментів ОСОБА_1 у даній справі за скаргою ОСОБА_2 , що суперечить тій позиції, яку вона займала раніше, а відтак, не повинна отримати перевагу від своєї непослідовної поведінки. 
У зв`язку з наведеним, колегія суддів не погоджується, як з необґрунтованими, із доводами апеляційної скарги ОСОБА_1 , що перекреслюють попередньо висловлене твердження про виконання ОСОБА_2 своїх аліментних зобов`язань з 2016 року.   
З матеріалів виконавчого провадження, наданих до суду апеляційної інстанції (т. 2 а.с. 1-135), частково наявних і в даній цивільній справі (т. 1 а.с. 7-57), встановлено, що копія позовної заяви ОСОБА_1 від 27.01.2020 була в розпорядженні державного виконавця станом на момент подання платником аліментів ОСОБА_2 зави від 09.06.2020р. про здійснення перерахунку заборгованості з урахуванням всіх платіжних документів (т. 2 а.с. 97). 
При таких обставинах, державним виконавцем мали бути враховані сукупно із розпискою ОСОБА_2 і подані платіжні документи як інші документи (за п. 4 розділу розділу XVI Інструкції), що відображають сплату боржником аліментів, хоча і в опосередкований спосіб - шляхом виконання зобов`язання платника аліментів його матір`ю ОСОБА_5 .   
Та обставина, що ОСОБА_5 не надала документів з уповноваження сплачувати аліменти від імені платника ОСОБА_2 , якою помилково керувався державний виконавець, не усуває наявного факту щомісячного отримання платником аліментів ОСОБА_1 коштів у розмірах, обумовлених розпискою-зобов`язанням платника аліментів від 10.02.2016, і факт виконання якого визнано у позовній заяві ОСОБА_1 , поданій до суду. Дані обставини свідчили, як правильно визначився суд першої інстанції, про виконання боржником своїх аліментних зобов`язань.
Прийняте державним виконавцем рішення про відмову у вчиненні перерахунку і зарахуванні сплачених коштів за спірними платіжними документами у якості аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 не відповідає засадам виконавчого провадження, зокрема принципам справедливості та об`єктивності, співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями і суперечить положенням п. 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень.
Підсумовуючи наведене, колегія суддів схвалює результат вирішення скарги судом першої інстанції, за яким у відповідності із ч. 2, ч. 3 ст. 451 ЦПК України прийнято рішення про визнання неправомірними дій державного виконавця з нарахування заборгованості по сплаті аліментів і відмовою учинення перерахунку із скасуванням розрахунку від 27.05.2020, що не відповідає дійсним обставинам справи, та зобов`язання державного виконавця вчинити перерахунок заборгованості із сплати аліментів з урахуванням платіжних документів, які підтверджують перерахунок коштів, здійснених ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на рахунок ОСОБА_1 за період з вересня 2016 року по травень 2020 року. 
За таких обставин, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга за необґрунтованістю доводів, що не спростовують висновків судів першої інстанції, підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду, як постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, - залишенню без змін.

За наслідками розгляду апеляційної скарги з заінтересованої особи ОСОБА_1 підлягає стягненню в дохід держави судовий збір, що не був сплачений при подачі апеляційної скарги, за ставками, передбаченими підпунктом 9 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України Про судовий збір, в розмірі 420,40грн.  

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст.ст. 381-384 ЦПК України, суд,

       П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Першотравневого районного суду Донецької області від 03 липня 2020 року залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір, пов`язаний з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, в розмірі 420 (чотириста двадцять) 40 копійок.  
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. 
Повний тест постанови складено 21 вересня 2020 року. 

Судді:                                                                             С.А.Попова 

І.П.Мироненко

   О.М.Пономарьова