Справа № 2-191/11                                Головуючий у 1 інстанції: Гарасимків Л.І. 
Провадження № 22-ц/811/426/20                Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В. 
Категорія: 81

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
       28 липня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
                                     головуючого - судді Ніткевича А.В.,     
                                     суддів: Крайник Н.П., Шеремети Н.О.
                                     секретаря Юзефович Ю.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» Радченко Вікторії Юріївни на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 грудня 2019 року в складі судді Гарасимків Л.І. у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про заміну сторони у справі шляхом заміни стягувача його правонаступником,-
встановила:
У грудні 2019 року ТзОВ «Вердикт Капітал» звернувся до суду із заявою про заміну сторони у справі його правонаступником.
Заяву обґрунтовував тим, що 11.02.2011 Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області ухвалив рішення по справі №2-191/2011 про стягнення з боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованості за кредитним договором № CL-603/001/2007. 
12.11.2010 між ПАТ «ОТП Банк» та ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно за яким ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло на себе вимоги кредитора за кредитними договорами. 
17.09.2018 між ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТзОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір Факторингу № 3-09/18, відповідно до якого ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» відступило TзOB «Вердикт Капітал», а TзOB «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № CL-603/001/2007.
З покликанням на статті 512, 514 ЦК України та ст.ст. 18,442 ЦПК України просив замінити стягувача Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» на правонаступника Товариства з обмеженою відповідальністю «Вертикт Капітал» у справі №2-191/20022 за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №СL- 603/001/2007р.
Оскаржуваною ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 грудня 2019 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про заміну сторони у справі, шляхом заміни стягувача його правонаступником, залишено без задоволення.
Ухвалу суду оскаржив представник ТзОВ «Вердикт Капітал» Радченко В.Ю., з оскаржуваною не погоджується, вважає, що ухвала підлягає скасуванню у зв`язку із порушенням судом процесуального та матеріального права.
Звертає увагу, що суд першої інстанції не ставив під сумнів укладення договору купівлі-продажу кредитного портфелю між ПАТ «ОТП Банк» та ТзОВ «ОТП Факторинг Україна», а також договору факторингу, укладеного між ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТзОВ «Вердикт Капітал», на підставі яких до останнього перейшло право вимоги до боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Разом з тим, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що із заявою про заміну сторони виконавчого провадження має право звернутись лише державний виконавець або сторона виконавчого провадження, якою є стягувач чи боржник, при цьому положення закону не надають права звернення до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження правонаступнику.
Звертає увагу, що заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження, зокрема у випадку відступлення права вимоги.
По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії виконання судового рішення.
Апелянт вважає, що оскаржувана ухвала не відповідає вимогам ст.ст. 512, 514 ЦК України, ст.ст. 18, 442 ЦПК України, суперечить численним позиціям Верховного Суду, тому підлягає скасуванню.
Просить скасувати ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 грудня 2019 року та постановити нову ухвалу, якою заяву про заміну стягувача його правонаступником задовольнити.
Учасники справи представник заявника ТзОВ «Вердикт Капітал», стягував ПАТ «ОТП «Банк», боржники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не прибули, представник ТзОВ «Вердикт Капітал» подала заяву про розгляд справи у відсутність заявника, інші не повідомили суд про причину неявки.
На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, у відповідності до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися. 
За відсутності всіх осіб, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити виходячи із такого.
Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Постановляючи оскаржувану ухвалу та відмовляючи у задоволенні заяви суд першої інстанції виходив з того, що із заявою про заміну сторони виконавчого провадження має право звернутись лише державний виконавець або сторона виконавчого провадження, якою є стягувач чи боржник, при цьому положення закону не надають права звернення до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження правонаступнику.
Колегія суддів не може погодитися з такими висновками місцевого суду.
Згідно із ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. 
 Зазначене конституційне положення відображено і у ст. 18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Судом встановлено, що рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11.02.2011 року стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором № CL-603/001/2007 від 14.12.2007 в розмірі 12967,75 доларів США та 11596,31 грн, що в загальній сумі в гривневому еквіваленті згідно офіційного курсу НБУ становить 114618,60 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь ПАТ «ОТП Банк» 1700 грн. державного мита та 120 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в дохід держави.
Ухвалою цього ж суду від 12 квітня 2011 року заяву ОСОБА_2 про скасування заочного рішення залишено без задоволення.
На виконання вказаного вище рішення Дрогобицьким міськрайонним судом 10 квітня 2012 року видано виконавчий лист № 2-191/2011 (а.с. 88).
В свою чергу, 12.11.2010 між ПАТ «ОТП Банк» та ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно за яким ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло на себе вимоги за кредитними договорами. 
17.09.2018 року між ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТзОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір Факторингу № 3-09/18, відповідно до якого ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» відступило TзOB «Вердикт Капітал», а TзOB «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № CL-603/001/2007.
Частиною 1 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.
Відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (стаття 11 ЦК України). 
Згідно із статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Заміна осіб в окремих зобов»язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу. 
Колегія суддів звертає увагу на те, що статтею 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину та зазначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі судового рішення.
Судом не встановлено, що правомірність правочинів про відступлення права вимоги, на підставі яких відбувся перехід права вимоги до TзOB «Вердикт Капітал», у передбаченому законом порядку не спростована. Відповідні договори про відступлення права вимоги не є предметом перегляду в даній справі.
Таким чином, TзOB «Вердикт Капітал» набуло права вимоги первісного кредитора за кредитним договором № CL-603/001/2007 від 14.12.2007.
Згідно із ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.
Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.
В свою чергу, положення статті 442 ЦПК України застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (ч. 5 ст. 442 ЦПК України).
Враховуючи наведене висновок суду першої інстанції про те, що із заявою про заміну сторони виконавчого провадження має право звернутись лише державний виконавець або сторона виконавчого провадження, при цьому положення закону не надають права звернення до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження правонаступнику, суперечить вимогам ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 442 ЦПК України, за якими заяву про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником може подати заінтересована особа, якою в даному випадку є правонаступник стягувача ТзОВ «Вердикт Капітал».
Таким чином, колегія суддів приходить висновку про підставність доводів апеляційної скарги, що свідчить про необхідність скасування оскаржуваної ухвали та одночасне задоволення заяви ТзОВ «Вердикт Капітал».
Окремо колегія суддів звертає увагу, що за положеннями частини 3 статті 442 ЦПК України, суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. 
Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.
В матеріалах справи відсутні докази про направлення судових повісток про виклики в судове засідання учасників справи на 27 грудня 2019 року, при цьому заява ТзОВ «Вердикт Капітал» про заміну стягувача його правонаступником надійшла до суду лише 24 грудня 2019 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про заміну стягувача його правонаступником не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення помилкової ухвали, тому така підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви.
Керуючись ст.ст. 258, 259, 367, 368, 372, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, ст. ст. 381, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів, -
постановила:
Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» - задовольнити. 
Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 грудня 2019 року – скасувати.
Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про заміну сторони у справі шляхом заміни стягувача його правонаступником – задовольнити.
Замінити стягувача Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» правонаступником Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (місце знаходження: 04053, м. Київ, вул.. Кудрявський Узвіз, буд. 5-Б, код ЄДРПОУ 36799749) у справі № 2-191/2011 за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № CL-603/001/2007 від 14.12.2007 року.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 28 липня 2020 року.

Головуючий:                                                                                 А.В. Ніткевич   

Судді:                                                                           Н.П. Крайник

Н.О. Шеремета