ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
26 серпня 2020 року           справа №200/2962/20-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Гайдара А.В., суддів: Арабей Т.Г., Ястребової Л.В., розглянув в порядку  письмового провадження апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 червня 2020 року (повний текст складено в м. Слов`янську Донецької області) у справі № 200/2962/20-а (суддя в 1 інстанції - Шинкарьова І.В.) за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради  про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, -   

                                             В С Т А Н О В И В:  

До Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1  (далі-позивач) до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради (далі - УПСЗН, відповідач, Управління) в якому просив визнати дії відповідача щодо відмови у взятті на облік внутрішньо переміщеної особи, оформлення та видачі довідки про взяття на облік, як внутрішньо переміщеної особи, протиправними. Скасувати рішення від 28 грудня 2019 року про відмову у розгляді заяви про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи; зобов`язати відповідача взяти на облік ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 як внутрішньо переміщену особу, оформити та видати йому довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. (арк.справи 1-6)
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 15 червня 2020 року у справі № 200/2962/20-а позовні вимоги задоволено, внаслідок чого: визнано протиправними дії Управління соціального захисту населення Краматорської міської ради щодо відмови у взятті на облік внутрішньо переміщеної особи, оформлення та видачі довідки про взяття на облік ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , як внутрішньо переміщеної особи. Визнано протиправним та скасовано рішення Управління соціального захисту населення Краматорської міської ради від 28 грудня 2019 року про відмову у розгляді заяви про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 . Зобов`язано Управління соціального захисту населення Краматорської міської ради взяти на облік ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , як внутрішньо переміщену особу, оформити та видати ОСОБА_1 довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. (арк.справи 54-57)
Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, та просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.  (арк.справи 60,61)
Відповідно до вимог частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги та встановила наступне.
Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України. Зареєстроване місце постійного проживання позивача за адресою: АДРЕСА_1 , від 26 червня 2013 року.
Позивач звернувся до відповідача із заявою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.
Рішенням Управління позивачу відмовлено у взятті на облік як особі, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції відповідно до пп. 1 п. 8 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №509. Вказаною підставною для відмови - відсутність місця реєстрації позивача у місті Горлівки станом на квітень 2014 року.
Відповідно до ст.1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішнього переміщення осіб" (далі - Закону №1706-VII) внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.
Відповідно до ч. 1 та 2   ст. 4 Закону № 1706-VII, факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених   статтею 12 цього Закону. Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в   статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.
За приписами п.п. 2, 3   ст. 7 Закону № 1706-VII   Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.
З аналізу зазначеної норми вбачається, що статус внутрішньо переміщеної особи підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.
Механізм видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи      врегульований Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим   постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 509.
Згідно з пунктом 1 Порядку №509 довідка є документом, який підтверджує факт внутрішнього переміщення і взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.
За приписами пункту 2 Порядку № 509 для отримання довідки повнолітня або неповнолітня внутрішньо переміщена особа звертається особисто, а малолітня дитина, недієздатна особа або особа, дієздатність якої обмежена, - через законного представника із заявою про взяття на облік, форму якої затверджує Мінсоцполітики, до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи).
Підстави для відмови у видачі довідки наведені в пункті 8 Порядку № 509, відповідно до якого заявнику може бути відмовлено у видачі довідки у разі, коли: відсутні обставини, що спричинили внутрішнє переміщення, зазначені у статті 1 Закону; у державних органів наявні відомості про подання завідомо неправдивих відомостей для отримання довідки; заявник втратив документи, що посвідчують особу (до їх відновлення); у документі заявника, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документі, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, немає відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, та відсутні докази, що підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, визначені абзацом другим пункту 4 цього Порядку; докази, надані заявником для підтвердження факту проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, зазначеними у статті 1 Закону, не підтверджують такого факту.
Рішення про відмову у видачі довідки з обов`язковим зазначенням підстав для відмови, підписане керівником уповноваженого органу, видається заявнику в день подання заяви про взяття на облік, а у випадку, передбаченому абзацом другим пункту 4 цього Порядку, - не пізніше ніж через 15 робочих днів після її подання.
Колегія суддів, зазначає що вищенаведеною нормою встановлений вичерпний перелік підстав для відмови у взятті на облік внутрішньо переміщеної особи.
Зазначена норма не містить будь-яких додаткових умов, як то здійснення своїх повноважень органами державної влади на території проведення антитерористичної операції.
Наказом Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 07.10.2014 року № 33/6/а визначено такі райони проведення антитерористичної операції та терміни її проведення: Донецька і Луганська області - з 07.04.2014 року; Харківська область - з 07 квітня 2014 року до 14 вересня 2014 року.
Статтею 1 Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції"   визначено, що територія проведення антитерористичної операції - це територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.
Пунктом 5 статті 11 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції"   на Кабінет Міністрів України покладено обов`язок у десятиденний строк з дня опублікування цього   Закону   затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення, та у десятиденний строк з дня закінчення антитерористичної операції прийняти остаточний перелік.
Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року №1275-р   затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. До вказаного переліку включено м. Горлівка.
Отже колегія суддів зазначає, що позивач перемістився з міста, яке відноситься до території здійснення антитерористичної операції.
Відповідно до  частини 1 ст. 1 ЗУ "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" (далі - Закон № 1706-VII) внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.
Згідно частини 2 ст.1 Закону № 1706-VII адресою покинутого місця проживання ВПО особи в розумінні цього Закону визначається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у ч. 1 цієї статті.
Так, позивач на час первинного звернення до відповідача із заявою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, мав відмітку в колишньому паспорті про реєстрацію місяця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, визначеними у ст. 1 Закону № 1706-VII, у разі чого Відповідач поставив Позивача на облік як внутрішньо переміщену особу та надав довідку № 0000365394 від 12 жовтня 2017 року.
Разом з цим, абз. 3 ч. 1 ст.4 Закону № 1706-УІІ у разі відсутності в документі, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документи, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, визначеними у ст.1 цього Закону, заявник має право надати докази, що підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, на день виникнення обставин, що спричинили внутрішнє переміщення, визначених ст.1 цього Закону (військовий квиток з відомостями про проходження військової служби, трудова книжка із записами про здійснення трудової діяльності, документ, що підтверджує право власності на рухоме або нерухоме майно, свідоцтво про базову загальну середню освіту, документи про професійно-технічну освіту, документ про вищу освіту (науковий ступінь), довідку з місця навчання, рішення районної, районної у місті Києві чи Севастополі державної адміністрації, виконавчого органу міської чи районної у місті ради про влаштування дитини до дитячого закладу, у прийомну сім`ю, дитячий будинок сімейного типу, встановлення опіки чи піклування, медичні документи, фотографії, відеозаписи тощо.
Отже, позивач має право надати будь-які підтверджуючі документи, що не спростовують факту її перебування на адміністративно-територіальної одиниці з якої вона вимушена була переїхати у зв`язку з обставинами зазначеними у ст.1 Закону № 1706-VII.
На підтвердження перебування позивача на адміністративно-територіальної одиниці з якої він був вимушений переїхати у зв`язку з обставинами зазначеними у статті 1 Закону України №1706-VII, позивачем надано наступні документи:
Попередню довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 12 жовтня 2017 року №0000365394 ОСОБА_1 , яка була видана УСЗН Краматорської міської ради;
Копію попереднього паспорта позивача серії НОМЕР_2 від 19.12.2000 року, де Центрально-Міським районний відділ Горлівського МУ УМВС України в Донецькій області 26.06.2013 роком зареєстровано місце постійного проживання позивача за адресою: АДРЕСА_1 .
Довідку МСЕК Серія 10 ААВ № 509977 від 15 квітня 2014 року щодо встановлення Позивачу інвалідність 3 групи, яка видавалась в місті Горлівка.
Копію трудової книжки НОМЕР_3 від 10.06.1985 року на ім`я Позивача, де вказано що весь трудовий стаж позивача пройшов у місті Горлівка.
Копію свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_4 від 24.10.1996 року, щодо часткової власності квартири Позивачем в місті Горлівка.
Вказані документи підтверджують те, що позивач у спірний період часу проживав на не підконтрольній території у місті Горлівка, Донецької області.
Статтею 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Крім того, Конституція України передбачає, що не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками (стаття 24); кожному гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання (стаття 33); громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом (стаття 46).
Закон України від 28 жовтня 2014 року "Про забезпечення прав і свобод тимчасово переміщених осіб" встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.
Згідно ст.1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.
Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.
Згідно ч. 4 ст. 4 вищезазначеного Закону, для отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи така особа звертається із заявою до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 4 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (яка діяла на момент першого звернення Позивача), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509, разом із заявою про взяття на облік внутрішньо переміщена особа пред`являє:
-          документ, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або тимчасове посвідчення, що підтверджує особу громадянина України;
-          за наявності - документ, що підтверджує факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, визначеними в статті 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" (документ, що підтверджує громадянство України, посвідчує особу чи її спеціальний статус, із відміткою про реєстрацію місця проживання, військовий квиток з відомостями щодо проходження військової служби, трудова книжка із записами про здійснення трудової діяльності, документ, що підтверджує право власності на нерухоме майно).
Слід зауважити на тому, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 р. № 352 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509" було внесено зміни до п. 4 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, а саме: У разі відсутності в документі, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документі, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, зазначеними у статті 1 Закону, заявник надає докази, що підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, на день виникнення обставин, що спричинили внутрішнє переміщення (військовий квиток з відомостями щодо проходження військової служби; трудова книжка із записами про трудову діяльність; документ, що підтверджує право власності на рухоме або нерухоме майно; свідоцтво про базову загальну середню освіту; атестат про повну загальну середню освіту; документ про професійно-технічну освіту; документ про вищу освіту (науковий ступінь); довідка з місця навчання; рішення районної, районної у мм. Києві чи Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської чи районної у місті ради про влаштування дитини до дитячого закладу, у прийомну сім`ю, дитячий будинок сімейного типу, встановлення опіки чи піклування; медичні документи; фотографії; відеозаписи тощо).
Діюче законодавство визначає альтернативні способи підтвердження факту проживання на території окупованої адміністративно-територіальної одиниці - або відміткою про реєстрацію місця проживання у паспорті, або шляхом надання інших доказів.
Отже, з вищевикладеного вбачається, що Позивачем було надано всі необхідні докази, що підтверджують факт проживання на території Донецької області, яка є тимчасово окупованою, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, на день виникнення обставин, що спричинили внутрішнє переміщення.
Відповідач є представником органу місцевого самоврядування та згідно зі ст.19 Конституції України має діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до п. 10 ст. 4 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" Заявнику може бути відмовлено у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, якщо:
-          відсутні обставини, що спричинили внутрішнє переміщення, визначені у статті 1 цього Закону;
-          у державних органів наявні відомості про подання завідомо неправдивих відомостей для отримання довідки;
-          заявник втратив документи, що посвідчують його особу, до їх відновлення;
-           у заявника немає відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, та відсутні докази, що підтверджують факт проживання на території адміністративно - територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, визначені частиною сьомою цієї статті;
-          докази, надані заявником для підтвердження факту проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, визначеними у статті 1 цього Закону, не доводять факту проживання заявника на території зазначеної адміністративно-територіальної одиниці.
У зв`язку з вищезазначеним, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції  про визнання протиправними дії відповідача щодо відмови у видачі довідки внутрішньо переміщено особи, скасування рішення відповідача про відмову у видачі довідки внутрішньо переміщено особи та зобов`язання видати позивачу довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.
В іншій частині судове рішення суду першої інстанції не оскаржується.
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись статтями 23, 33, 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                               ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 червня 2020 року у справі № 200/2962/20-а - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 червня 2020 року у справі № 200/2962/20-а - залишити без змін. 
Повне судове рішення складено 26 серпня 2020 року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 та п.3 Розділу VI Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                            А.В. Гайдар

Судді                                                                                 Т.Г. Арабей

                                                                                            Л.В. Ястребова