СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
проспект Незалежності, 13, місто Харків, 61058

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" липня 2020 р.                                                                           Справа № 905/2348/19  

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Гребенюк Н.В., суддя Білецька А.М., суддя Медуниця О.Є., 
за участі секретаря судового засідання Казаковій О.В.,
за участі представників: 
позивача – не з`явився,        
відповідача – не з`явився,        
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача, Акціонерного товариства комерційного банку “Приватбанк”, м. Київ, (вх. №1265 Д/3) на рішення господарського суду Донецької області від 20.03.2020 (суддя Паляниця Ю.О., повне рішення складено 25.03.2020) у справі № 905/2348/19
за позовом Акціонерного товариства комерційного банку “Приватбанк”, м. Київ, 
до  ОСОБА_1 , м. Маріуполь, Донецька область, 
про стягнення 157300,05 грн, - 

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2019 року позивач, Акціонерне товариство комерційний банк “Приватбанк”, м. Київ, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до ОСОБА_1 , м. Маріуполь про стягнення заборгованості за договором б/н від 06.02.2013 в розмірі 157300,05 грн (49221,50 грн – заборгованість по процентам за користування кредитом; 101958,69 грн – пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; 6119,86 грн – заборгованість по комісії за користуванням кредитом).
В обґрунтування позову позивач посилався на те, що 06.02.2013 відповідачем було підписано заяву про відкриття поточного рахунку, відповідно до якої останній приєднався до Умов та правил надання банківських послуг, тарифів банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua, які разом із заявою складають договір банківського обслуговування б/н від 06.02.2013р., та взяв на себе зобов`язання виконувати умови договору, однак відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за відсотками та комісією. Крім того, за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором, відповідачу нарахована пеня.
Рішенням господарського суду Донецької області від 20.03.2020 у справі № 905/2348/19 у задоволенні позову відмовлено.
Оскаржуване судове рішення обґрунтовано тим, що заява позичальника про відкриття поточного рахунку та картка зі зразками підписів та відбитка печатки та приєднання до Умов та правил надання банківських послуг відомостей про закріплену проценту ставку не містить; у заяві, яка підписана сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру; зміст та форма роздруківки з сайту позивача з витягом Умов повністю залежить від волевиявлення та дій однієї сторони - банку, який може постійно вносити відповідні зміни до Умов; витяг з Умов та правил надання банківських послуг не містить підпису відповідача та не може бути розцінений як частина кредитного договору.         
Позивач не погодився з зазначеним рішенням, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та недотримання процесуального права, неповне дослідження обставин, що мають значення для справи, просить скасувати повністю рішення господарського суду Донецької області від 20.03.2020 у справі № 905/2348/19 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю. Одночасно, в апеляційній скарзі, заявник просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення.
В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає таке:
- відсутність підпису відповідача на Умовах та Правилах надання банківських послуг та Тарифах не свідчить про те, що він не був ознайомлений з ними, не означає відсутність договірних правовідносин між сторонами та відсутність заборгованості; підпис відповідач поставив саме в заяві про приєднання до вказаних Умов, чим засвідчив те, що він повністю згодний з умовами кредитування та отримання кредиту саме на таких умовах;
- суд безпідставно застосував при вирішенні справи висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові по справі №342/180/17 від 03.07.2019, оскільки така правова позиція стосується не господарської , а цивільної справи, що виникла з інших правовідносин, та відповідачем у цивільній справі є фізична особа – споживач, на яку розповсюджуються норми законодавства про захист прав споживачів;
- відповідач не заперечував ні факт укладання кредитного договору, ні факт ознайомлення з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, ні розмір наявної заборгованості; 
- суд, встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, не мав підстав відмовляти у стягненні відсотків за користування кредитними коштами. 
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.04.2020 визначено колегію суддів у складі: Гребенюк Н.В. – головуючий суддя (доповідач), судді: Зубченко І.В., Радіонова О.О.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 24.03.2020 апеляційну скаргу позивача, Акціонерного товариства комерційного банку “Приватбанк”, м. Київ, на рішення господарського суду Донецької області від 20.03.2020 у справі № 905/2348/19 залишено без руху. Протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали позивачу встановлено строк для усунення недоліків, а саме подати до Східного апеляційного господарського суду докази сплати судового збору у встановленому відповідним законодавством порядку та розмірі (3 539,25 грн). Роз`яснено скаржнику, що при невиконанні вимог даної ухвали, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається особі, яка подала апеляційну скаргу.
З метою усунення недоліків, визначених ухвалою про залишення апеляційної скарги без руху, від скаржника на адресу Східного апеляційного господарського суду 15.05.2020 надійшла заява (вх. № 4658) про усунення недоліків з доданим платіжним дорученням № PROM1BBD4D від 21.04.2020 на підтвердження сплати судового збору за подання апеляційної скарги.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 20.05.2020 поновлено позивачу пропущений процесуальний строк для подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Донецької області від 20.03.2020 у справі № 905/2348/19. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача, Акціонерного товариства комерційного банку “Приватбанк”, м. Київ, на рішення господарського суду Донецької області від 20.03.2020 у справі № 905/2348/19. Встановлено відповідачу строк до 03.06.2020 включно для надання суду відзиву на апеляційну скаргу з доказами надсилання його копії та доданих до нього документів іншій стороні у справі в порядку ст. 263 Господарського процесуального кодексу України. Встановлено учасникам справи строк до 03.06.2020 включно для подання до Східного апеляційного господарського суду заяв та клопотань, що пов`язані з розглядом апеляційної скарги позивача, з доказами надіслання їх копій іншим учасникам справи. Зупинено дію рішення господарського суду Донецької області від 20.03.2020 у справі № 905/2348/19.
01.06.2020 до Східного апеляційного господарського суду від позивача надійшли письмові пояснення по даній справі.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 05.06.2020 призначено справу № 913/624/19 до розгляду на "23" червня 2020 р. об 11:00 год. у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, пр. Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань № 117.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.06.2020 у зв`язку з відпусткою судді Зубченко І.В. визначено колегію суддів у складі: Гребенюк Н.В. – головуючий суддя (доповідач), судді: Медуниця О.Є., Радіонова О.О.
17.06.2020 до Східного апеляційного господарського суду надійшло клопотання від позивача (вх. № 5919), в якому позивач просив апеляційну скаргу розглянути без його участі та з урахуванням письмових пояснень.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 23.06.2020 оголошено перерву в судовому засіданні до "09" липня 2020 р. о 11:00 год. у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, м. Харків, проспект  Незалежності, 13, 1-й  поверх, зал засідань № 117.
08.07.2020 до Східного апеляційного господарського суду надійшло клопотання від позивача (вх. № 6464), в якому позивач просив апеляційну скаргу розглянути без його участі та з урахуванням письмових пояснень.
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.07.2020 року у зв`язку з відпусткою судді Радіонової О.О. визначено колегію у складі: Гребенюк Н.В. – головуючий суддя (доповідач), судді: Медуниця О.Є., Білецька А.М.
Представники позивача та відповідача в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили.
Згідно з частиною 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України  неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відповідно до частини дванадцятої статті 270 Господарського процесуального кодексу України, неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Судова колегія зазначає, що приймаючи до уваги викладені в листі Ради суддів України №9рс-186/20 від 16.03.2020 рекомендації щодо запровадження особливого режиму роботи судів на період карантину, які передбачають, у тому числі, можливість здійснення судового розгляду справ без участі сторін, зважаючи на наявність достатніх матеріалів для розгляду справи, враховуючи, що сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, явка учасників справи у судове засідання не була визнана судом обов`язковою, дотримуючись визначеного  ст. 273 ГПК України строку розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, судова колегія вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами у відсутність представників позивача та відповідача.
Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, розглянувши справу в порядку ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду зазначає наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, 06.02.2013 Фізична особа - підприємець Суряга Ірина Ігорівна звернулась до Публічного акціонерного товариства комерційного банку “Приватбанк” (нині – Акціонерне товариство комерційний банк “Приватбанк”) з заявою про відкриття поточного рахунку та картки зі зразками підписів та відбитку печатки, за змістом якої клієнт відкрив поточний рахунок у національній валюті (гривні) №26002054002903. При цьому, в разі відсутності або недостатності коштів на рахунку клієнта (в разі перевищення суми платежу над залишком власних коштів), банк може встановити клієнту на рахунок кредитний ліміт: банк за наявності вільних грошових ресурсів здійснює обслуговування кредитного ліміту клієнта за рахунок кредитних коштів у межах ліміту, про розмір якого банк повідомляє клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв`язку банку та клієнта. Порядок встановлення, зміни ліміту, погашення заборгованості та розмір відсоткової ставки за користування кредитним лімітом регламентується Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті www.privatbank.ua, які разом з цією анкетою (заявою) складають договір банківського обслуговування.  
На підтвердження зазначених вище обставин, позивач надав копії відповідної заяви, довідку про розмір встановлених кредитних лімітів та витяг з “Умов та правил надання банківських послуг”.
Відповідно до п. 3.18.1.1. Умов кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення обігових коштів і здійснення поточних платежів клієнта, в межах кредитного ліміту. Про розмір ліміту, банк повідомляє клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв`язку банка і клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт-банк, sms-повідомлення або інших). Банк здійснює обслуговування ліміту клієнта, що полягає в проведенні його платежів понад залишок коштів на поточному рахунку клієнта, при наявності вільних грошових ресурсів, за рахунок кредитних коштів в межах ліміту, шляхом дебетування поточного рахунку. При цьому утворюється дебетове сальдо.
За умовами пункту 3.18.1.3 Умов, кредит надається в обмін на зобов`язання клієнта з повернення кредиту, сплаті відсотків та винагороди.
Пункт 3.18.1.6. Умов зазначає, що ліміт може бути змінений банком в односторонньому порядку, передбаченому Умовами і правилами надання банківських послуг, у разі зниження надходжень грошових коштів на поточний рахунок або настання інших факторів передбачених внутрішніми нормативними документами банку. Підписавши Угоду, клієнт висловлює свою згоду на те, що зміна ліміту провадиться банком в односторонньому порядку шляхом повідомлення клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв`язку банку і клієнта (системи клієнт-банк, інтерент клієнт-банк, sms-повідомлення або інших).
Проведення платежів клієнта у порядку обслуговування кредитного ліміту, проводиться банком протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання клієнта до "Умов і правил надання банківських послуг" (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі - "Угода") (п. 3.18.1.8. Умов).
Згідно п.3.18.2.3.4 Умов, банк має право при порушенні клієнтом будь-якого із зобов`язань, передбаченого Умовами, змінити умови кредитування - вимагати від клієнта дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, виконання інших зобов`язань за кредитом в повному обсязі.
У відповідності до розділу 3.18.4.1 Умов, за користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку клієнта при закритті банківського дня клієнт сплачує відсотки, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від терміну користування кредитом (диференційована процентна ставка). Порядок розрахунку відсотків: За період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнулення дебетового сальдо в одну з дат з наступного 20-го до 25-го числа місяця (далі -період, в який дебетове сальдо підлягає обнуленню), розрахунок відсотків здійснюється за процентною ставкою у розмірі 0% річних від суми залишку непогашеної заборгованості (п.3.18.4.1.1 Умов). При необнуленні дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнуленню, протягом 90 днів з останньої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнуленню, клієнт сплачує банку за користування кредитом відсотки в розмірі 24% річних, починаючи з останньої дати періоду, в яку дебетове сальдо підлягало обнулення (п.3.18.4.1.2 Умов). У разі непогашення кредиту впродовж 90 днів з дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнулення, починаючи з 91-го дня після дати закінчення періоду, з який дебетове сальдо підлягало обнулення, кредит вважається простроченим, а грошові зобов`язання клієнта з погашення заборгованості вважаються порушеними. При порушенні клієнтом будь-якого з грошових зобов`язання клієнт сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 48% річних від суми залишку непогашеної заборгованості (п.3.18.4.1.3 Умов).
Під "непогашенням кредиту" мається на увазі не виникнення на поточному рахунку нульового дебетового сальдо при закритті банківського дня (п.3.18.4.1.1.4 Умов).
Пунктом 3.18.4.4 Умов передбачено, що клієнт сплачує банку винагороду за використання ліміту відповідно до п.п.3.18.1.6, 3.18.2.3.2, 1-го числа кожного місяця в розмірі 0,9% від суми максимального сальдо кредиту, що існував на кінець банківського дня за попередній місяць, в порядку, передбаченому Умовами і правилами надання банківських послуг.
Розрахунок відсотків за користування кредитом проводиться щодня, починаючи з моменту утворення на поточному рахунку дебетового сальдо при закритті банківського дня, за кількість днів користування кредитними коштами, виходячи з 360 днів у році. Розрахунок відсотків проводиться до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування відсотків не включається. Нарахування відсотків здійснюється в дату сплати (п.3.18.4.9 Умов).
Згідно 3.18.5.1 Умов при порушенні клієнтом будь-якого із зобов`язань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених п.п.3.18.2.2.2, 3.18.4.1, 3.18.4.2, 3.18.4.3, термінів повернення кредиту, передбачених п.п.3.18.1.8, 3.1.8.2.2.3, 3.18.2.3.4, винагороди, передбаченого п.п.3.18.2.2.5, 3.18.4.4, 3.18.4.5, 3.18.4.6 клієнт виплачує банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який сплачується пеня, (у % річних) від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. А в разі реалізації банком права на встановлення іншого строку повернення кредиту, клієнт сплачує банку пеню у розмірі, зазначеному у п.3.18.4.1.3. від суми заборгованості за кожен день прострочення.
У відповідності до п.3.18.5.4. Умов, нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов`язань, передбаченої п.п.3.18.0.5.1., 3.18.5.2., 3.18.5.3, здійснюється протягом 3-х років з дня, коди відповідне зобов`язання мало бути виконано клієнтом.
Пунктом 3.18.6.1. Умов встановлено, що обслуговування кредитного ліміту на поточному рахунку клієнта здійснюється з моменту подачі клієнтом до банку заяви на приєднання до "Умов та Правил надання банківських послуг" (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк / інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі) та / або з моменту надання клієнтом розрахункових документів на використання коштів у рамках кредитної ліміту в межах зазначених у них сум, і діє в обсязі перерахованих засобів до повного виконання зобов`язань сторонами.
Згідно довідки позивача про розміри встановлених кредитних лімітів №08.7.0.0.0/191113135553 від 13.11.2019р. Акціонерного товариства комерційного банку “Приватбанк” про розміри встановлених кредитних лімітів відповідачу було встановлено кредитний ліміт на поточний рахунок № НОМЕР_1 , а саме: 07.02.2013р. – 30400 грн, 13.03.2013р. –  32400 грн, 15.03.2013р. – 34000 грн, 01.03.2014р. – 34000 грн, 02.03.2014р. – 30743,10 грн, 05.03.2014р. – 22000 грн.
Заочним рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області  від 24.06.2015р. по справі №264/3050/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку “Приватбанк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором позовні вимоги задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за договором б/н від 06.02.2013р. у розмірі 37429,14 грн, яка складається із заборгованості за кредитом – 21628,43 грн, заборгованості по відсоткам за користування кредитом – 8668,57 грн, пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором – 5571,52 грн, заборгованості по комісії за користування кредитом – 1560,62 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 374,29 грн.
Позивач звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 146816,08 грн., з яких 49221,50 грн – заборгованість по процентам за користування кредитом; 101958,69 грн – пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; 6119,86 грн – заборгованість по комісії за користування кредитом, що виникла в результаті невиконання умов договору №б/н від 06.02.2013.
Суд першої інстанції, вказавши на необґрунтованість позовних вимог, відмовив у задоволенні позову. При цьому місцевий господарський суд послався на правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №342/180/17.
Надаючи правову кваліфікацію обставинам справи, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частина 1 ст.628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
В силу ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За приписами ст. 526 ЦК України, з якими кореспондуються положення ст. 193 ГК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, останній має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці Умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Колегія суддів приходить до висновку, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані першому відповідачеві Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату, зокрема, відсотків за користування кредитними коштами, пені за несвоєчасне погашення кредиту та комісії за користуванням кредитом, наданий банком витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин. 
Колегія суддів, зважаючи на те, що:
- у заяві позичальника про відкриття рахунку та приєднання до Умов та правил надання банківських послуг процентна ставка не зазначена;
- у заяві, яка підписана сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру;
- зміст і форма роздруківки із сайту позивача з Витягом Умов повністю залежить від волевиявлення та дій однієї сторони (банку), яка може постійно вносити відповідні зміни до Умов;
- витяг з Умов не містить підпису відповідача та не може бути розцінений як частина кредитного договору, 
приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині вимог про стягнення відсотків за користування кредитом, пені за неналежне виконання умов договору та комісії за користування кредитом.
Апеляційний господарський суд також звертає увагу, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, наданий банком Витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин.
При цьому Умови, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку, в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана клієнтом і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
Колегія суддів зазначає, що визначальним для укладення договору приєднання є не безпосередньо вид чи характеристика умов щодо яких сторони досягли згоди та уклали договір, а саме встановлення обставин про додержання письмової форми для цих умов, після чого їх можна буде розцінювати як невід`ємну складову змісту договору та стверджувати про узгодженість дій та волевиявлення учасників цивільних правовідносин й відповідність певним стандартам поведінки (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17).
Згідно частини 4 статті 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Доводи скаржника про те, що правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 не підлягає врахуванню при вирішенні даного спору з огляду на те, що предметом дослідження у ній був споживчий кредит в розумінні Закону України “Про захист прав споживачів”- колегією суддів відхиляються як необґрунтовані, оскільки при вирішенні спору у справі № 342/180/17 Великою Палатою Верховного Суду зроблено загальний висновок для відповідної категорії спорів щодо оцінки правил та тарифів надання банківських послуг, розміщених на сайті банку, як підстави виникнення зобов`язання щодо сплати відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій.
Крім того, аналогічну правову позицію Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 було застосовано Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, зокрема, у постановах від 30.09.2019 у справі №916/2755/18, від 01.11.2019 у справі №910/13940/18, від 13.12.2019 у справі № 922/3475/18.
Також не можуть бути прийняті до уваги посилання позивача на Заочне рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області  від 24.06.2015р. по справі №264/3050/15-ц, яким встановлено факт невиконання відповідачем Умов та правил надання банківських послуг та стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитом – 21628,43 грн, заборгованості по відсоткам за користування кредитом – 8668,57 грн, пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором – 5571,52 грн, заборгованості по комісії за користування кредитом – 1560,62 грн, оскільки з даного рішення не вбачається які саме “Умови та правила надання банківських послуг” були предметом дослідження у справі №264/3050/15-ц та чи не змінювалися вони в наступному, з урахуванням того, що предметом спору у даній справі є заборгованість за інший період.
На підставі викладеного, доводи скаржника в апеляційній скарзі, спростовуються наведеним вище, матеріалами справи та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства і висновків суду першої інстанції не спростовують, не можуть бути підставою для скасування спірного рішення.
З огляду на викладене, враховуючи, що місцевий господарський суд забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх фактичних обставин справи та дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, а також те, що доводи апелянта не є підставою для скасування рішення суду, ухваленого з дотриманням норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення господарського суду Донецької області від 20.03.2020 у справі № 905/2348/19 слід залишити без змін.
Відповідно до  статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.
Керуючись статтями 129, 269, п.1 ч.1 ст. 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу позивача, Акціонерного товариства комерційного банку “Приватбанк”, м. Київ, на рішення господарського суду Донецької області від 20.03.2020 у справі № 905/2348/19 залишити без задоволення.
Рішення господарського суду Донецької області від 20.03.2020 у справі № 905/2348/19 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені статтями 286-289 ГПК України.
Повний текст постанови складено 10.07.2020.

Головуючий суддя                                                                    Н.В. Гребенюк 

Суддя                                                                                           А.М. Білецька

Суддя                                                                                           О.Є. Медуниця