ПОСТАНОВА 
Іменем України

16 червня 2020 року                                                 м. Кропивницький

справа № 392/1767/17 
провадження № 22-ц/4809/846/20 

       Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого судді: Черненка В.В.
        суддів: Єгорової С.М., Карпенка О.Л.
        секретар Гончар В.В.
учасники справи :
представник  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - ОСОБА_4 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький  цивільну справу за апеляційною скаргою   ОСОБА_5 на рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 22.11.2019 року, суддя Березій Ю.А., по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до Смолінської селищної ради Маловисківського району Кіровоградської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним рішення органу приватизації та свідоцтва про право власності на нерухоме майно,

 
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звернулася з позовом до Смолінської селищної ради Маловисківського району Кіровоградської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним рішення органу приватизації та свідоцтва про право власності на нерухоме майно.
На обґрунтування позовних вимог зазначила, що  ОСОБА_5 є донькою ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
 У період з 21.09.1972 року по 17.06.1993 року ОСОБА_6 працював водієм дільниці АТГ Рудоуправління № 3 Східного гірничо-збагачувального комбінату.
ОСОБА_5 зазначила , що вона разом з батьками проживала у двокімнатній квартирі АДРЕСА_1 .
Квартира була отримана батьком - ОСОБА_6 у 1976 році як працівником Східного гірничо-збагачувального комбінату для себе та членів сім`ї, а саме батька ОСОБА_6 , матері - ОСОБА_7 та доньки - ОСОБА_3 
 У 1981 році народилася друга донька, ОСОБА_8 і батько звернувся на підприємство із заявою про розширення житлової площі.
У 1987 році ОСОБА_6 отримав ордер на трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 , в якому були зазначені вище перелічені особи. 
ОСОБА_5 зазначила, що перед отриманням ордеру батько пішов з сім`ї і в новій квартирі оселилася його нова дружина, ОСОБА_1 з сином ОСОБА_3 .
Зазначила, що  після смерті ОСОБА_6 звернулась до приватного нотаріуса Залєсної М.В. із заявою про прийняття спадщини, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки ОСОБА_6 не був власником зазначеної квартири. Право власності на квартиру було зареєстровано на ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого Смолінською селищною радою 10.03.1994 року.
ОСОБА_5 зазначила, що батько був зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 з 25.02.1987 року до дня смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Разом з ним за даною адресою були зареєстровані - ОСОБА_1 (глава сім`ї) та її діти ОСОБА_2 і ОСОБА_3 . 
Однак в довідці для здійснення приватизації квартири про склад сім`ї наймача, виданої ЖКГ селища Смоліно, зазначено лише три особи: ОСОБА_1 (глава сім`ї) та її діти ОСОБА_2 і ОСОБА_3 .
ОСОБА_5 зазначила, що її батько ніколи не відмовлявся від участі в приватизації, заява про це ним не складалася, не підписувалася і в орган приватизації не надавалася, він ніколи з квартири не виписувався і мав бути включений до складу власників квартири АДРЕСА_2 .
Зазначила, що діями органу приватизації Смолінської селищної ради, який на той час очолювала секретар ОСОБА_9 , порушено право ОСОБА_6 на участь в приватизації отриманої ним на підприємстві для себе та членів своєї колишньої сім`ї трикімнатної квартири, тому, на думку позивача, розпорядження органу приватизації прийнято з грубими порушеннями закону і підлягає скасуванню разом зі свідоцтвом про право власності.
Просила визнати недійсним з дати видання, розпорядження органу приватизації Смолінської селищної ради Маловисківського району Кіровоградської області № 888 від 10.03.1994 року щодо приватизації квартири АДРЕСА_2 на ім`я ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також визнати недійсним з дати видання, свідоцтво про право власності квартири АДРЕСА_2 , виданого Смолінською селищною радою 10.03.1994 року, реєстраційний № 778/3, на ім`я ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 22.11.2019 року відмовлено у задоволенні позову.
В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції, у зв`язку з порушенням норм процесуального та матеріального права. Зокрема зазначено, що позовні вимоги є доведеними в повному обсязі і не лишають жодного сумніву у тому, що діями відповідачів грубо порушено права померлого ОСОБА_6 на участь у приватизації квартири.
Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 04.05.2020 по справі відкрито апеляційне провадження.
Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 27.05.2020 розгляд справи призначено на 16.06.2020 на 11 год.00 хв.
До суду відповідачем не надано відзив на апеляційну скаргу.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно статті 367 ЦПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає  залишенню без задоволення з наступних підстав.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції встановив, що  ІНФОРМАЦІЯ_1 помер, ОСОБА_6 (а.с. 10).
Позивач, ОСОБА_5 є донькою померлого, ОСОБА_6 (а.с. 5-8).
23 серпня 1985 року рішенням суду розірвано шлюб між громадянами ОСОБА_6 і ОСОБА_7 (а.с. 12).
 25 листопада 1985 року укладено шлюб між громадянами ОСОБА_6 і ОСОБА_1 (а.с. 75)
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 видано паспорт громадянина України  (а.с. 76, 114, 144, 169).
04 вересня 2017 року постановою приватного нотаріуса Маловисківського районного нотаріального округу Кіровоградської області Залєсної М.В. ОСОБА_5 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_2 після смерті батька з посиланням на те, що в матеріалах спадкової справи є заповіт, посвідчений Смолінською селищною радою Маловисківського району Кіровоградської області 20 серпня 2007 року, в якому ОСОБА_6 призначив спадкоємцем всього майна, де б воно не було і з чого б воно не складалося і всього того, що йому належало на день смерті - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 13). 
Суд першої інстанції зазначив, що   відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 10.03.1994 року, зареєстровано право власності на квартиру в АДРЕСА_2 за громадянами: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3  (а.с. 17).
Суд першої інстанції зазначив, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження, що за життя спадкодавець, ОСОБА_6 заявляв своє право власності на спірну квартиру АДРЕСА_2 , оспорював набуття права власності на квартиру АДРЕСА_2 . 
Суд першої інстанції дійшов висновку, що після смерті ОСОБА_6 спірна квартира не ввійшла до складу спадщини.
Суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_5 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_2 з тих підстав, що в матеріалах спадкової справи є заповіт, посвідчений Смолінською селищною радою Маловисківського району Кіровоградської області 20 серпня 2007 року, в якому ОСОБА_6 призначив спадкоємцем всього майна, де б воно не було і з чого б воно не складалося і всього того, що йому належало на день смерті, свого сина ОСОБА_3 .
Суд першої інстанції дійшов висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню виходячи з положень статей 1216, 1218, 1222, 1223, 1233 ЦК України.
Справа розглядалась судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені доводи не спростовують висновків суду першої інстанції.
Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних, свобод чи інтересів.
Відповідно до статті 13  ЦПК України  суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених   нею  вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Справа розглядалась судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.
Звертаючись у суд з позовом, ОСОБА_5 зазначала, що при проведені приватизації квартири АДРЕСА_2 були порушені права її батька, оскільки на день приватизації та видачі свідоцтва про право власності на житло від 10.03.1994 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3   він проживав і був зареєстрований за вказаною адресою.
З матеріалів справи вбачається, що за життя ОСОБА_6 не порушував питання про незаконність проведеної приватизації спірної квартири.
В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на спростування встановлених обставин.
Встановлені обставини дають підстави зробити висновок, що для ОСОБА_6 питання про законність приватизації квартири АДРЕСА_2 не було нагальним, тобто його право при приватизації квартири не було порушено. 
З матеріалів справи вбачається, що  ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 (а.с. 10).
ОСОБА_5 є донькою померлого ОСОБА_6 (а.с. 5-8).
04 вересня 2017 року постановою приватного нотаріуса Маловисківського районного нотаріального округу Кіровоградської області Залєсної М.В. позивачеві ОСОБА_5 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_2 з посиланням на те, що в матеріалах спадкової справи є заповіт, посвідчений Смолінською селищною радою Маловисківського району Кіровоградської області 20 серпня 2007 року, в якому ОСОБА_6 призначив спадкоємцем всього майна, де б воно не було і з чого б воно не складалося і всього того, що йому належало на день смерті - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 13). 
 Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 10.03.1994 року зареєстровано право власності на квартиру в АДРЕСА_2 за громадянами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3  (а.с. 17).
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (частина перша статті 1218 ЦК України).
Згідно частини першої статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
 Статтею 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (стаття 1233 ЦК України).
Встановлені обставини дають підстави зробити висновок, що оскільки ОСОБА_6 відповідно до заповіту призначив своїм спадкоємцем - свого сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , то виходячи із встановлених обставин,  ОСОБА_5 не є спадкоємцем після смерті батька і відповідно не може ставити питання, що діями відповідачів могли бути порушенні права батька при проведенні приватизації спірної квартири і як наслідок могли бути порушенні її права, як спадкоємця за законом.
Також з матеріалів справи вбачається, що спірна квартира не входить до спадкового майна після смерті  ОСОБА_6 .
Встановлені обставини дають підстави зробити висновок, що у випадку, якщо було б доведено факт порушення прав ОСОБА_6 при проведені приватизації, позивач не мала б можливості відповідно до норм цивільного права, які регулюють спадкові правовідносини, бути спадкоємцем за законом після смерті батька, оскільки в наявності є заповіт, який визначив спадкоємців відповідно до статті 1235 ЦК України. 
Приймаючи до уваги встановлені обставини, суд апеляційної інстанції зробив висновок, що доводи викладені в апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки не підтвердженні належними та допустимими доказами, 'суперечать фактичним обставинам справи та вимогам закону. 
Підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні.
Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, рішення суду першої інстанції відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України залишається без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,                              

ПОСТАНОВИВ:

       Апеляційну скаргу ОСОБА_5 , залишити без задоволення.
Рішення Маловисківського районного суду  Кіровоградської області від 22.11.2019 року, залишити без змін.
Повний текст постанови складено 24.06.2020.
Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених ст..389 ЦПК України.

Головуючий: 

Судді: