КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД                                        ___________________________________
Справа  №759/21424/19
Апеляційне провадження
 № 22-ц/824/6361/2020                                                                                 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
15 вересня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду у складі:             
                                судді-доповідача                Рейнарт І.М. 
                                 суддів                                 Кирилюк Г.М., Семенюк Т.А.
                                 при секретарі                     Коліснику В.С.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 19 лютого 2020 року (суддя Ул`яновська О.В.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,
встановила:
 
у листопаді 2019р. позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, укладеного з відповідачем 9 жовтня 2010р.
Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що з 9 жовтня 2010р. перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, мають двох неповнолітніх синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Позивач посилався на те, що з початку 2019 року стосунки між ними поступово погіршувалися, а з серпня 2019 року вони перестали спільно проживати та вести спільне господарство, кожен з них живе своїм життям та має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю, що призводить до непорозумінь, сварок, свідком яких стають їх діти, що негативно впливає на їх психічний стан.
Позивач вважав, що їх з відповідачем давно ніщо не пов`язує і їх сім`я існує формально, тому подальше збереження сім`ї є недоцільним та суперечить його інтересам, та інтересам неповнолітніх дітей.
Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 19 лютого 2020 року позов задоволено.
У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовної заяви.
Відповідач посилається, що у порушення вимог ст. 111 СК України суд не роз`яснив їй право скористатися строком на примирення та не врахував, що у них двоє малолітніх дітей і вона має намір зберегти сім`ю і категорично заперечує проти розірвання шлюбу.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити її без задоволення, а рішення суду без змін, вважаючи доводи апеляційної скарги безпідставними, оскільки він неодноразово намагався відновити шлюбні відносини з відповідачем, однак безрезультатно, відповідач знала про подачу позовної заяви та не заперечувала проти розірвання шлюбу. Крім того, 10 січня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про поділ спільного майна подружжя, що свідчить про те, що вона не має намірів поновлювати сімейні стосунки.
За клопотанням відповідача у судовому засіданні 7 липня 2020 року була оголошена перерва та наданий сторонам строк для примирення.
Відповідач, будучи належним чином повідомленою про день та час розгляду апеляційної скарги 15 вересня 2020 року через свого представника (с.с.81), у судове засідання не з`явилася, направивши на електронну адресу суду клопотання про розгляд справи без неї та її представника - адвоката Дорогої А.Ю. (с.с.83), посилаючись на недосягнення примирення з позивачем, тому відповідно до положень ст. 372 ЦПК України колегія суддів провела судовий розгляд у її відсутність.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача - адвоката Дороги А.Ю., яка у судовому засіданні 7 липня 2020 року підтримала апеляційну скаргу, пояснення позивача, який просив залишити рішення суду без змін, приймаючи до уваги клопотання відповідача від 14 вересня 2020 року про залишення її апеляційної скарги без задоволення, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає з таких підстав. 
Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 9 жовтня 2010р., мають двох дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що сторони не проживають разом, не ведуть спільного господарства, у них різні погляди на життя та сімейні цінності, тому збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, так як він відвідає обставинам справи та ґрунтується на нормах матеріального права.
Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
З пояснень позивача встановлено, що з серпня 2019 року сторони проживають окремо, він намагався налагодити стосунки з відповідачем, яка цього не бажає, між ними виникають сварки, що негативно впливає на розвиток та виховання їх дітей.
Вказані пояснення позивача не були спростовані представником відвідача під час апеляційного розгляду.
19 лютого 2020 року ОСОБА_1 подала до суду першої інстанції заяву про те, що підтримує позовні вимоги, що не заперечувала її представник у апеляційному суді.
Доводи відповідача про те, що суд не роз`яснив їй право скористатися строком на примирення, колегія суддів вважає безпідставними, так як з матеріалів справи вбачається, що 19 лютого 2020р. вона подала заяву про розгляд справи у її відсутність, проти позову не заперечувала, у судове засідання не з`явилася, тому суд першої інстанції був позбавлений можливості виконати вимоги ст. 111 СК України.
Під час розгляду апеляційної скарги колегія суддів, враховуючи позицію відповідача та відсутність заперечень з боку позивача, надала сторонам строк для примирення.
Разом з цим, у поданому 14 вересня 2020 року клопотанні ОСОБА_1 зазначила, що примиритися з позивачем не вдалося, тому вона просить відмовити у задоволенні її апеляційної скарги. 
Вказані обставини також підтвердив позивач у судовому засіданні.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, проживати разом із відповідачем однією сім`єю не бажає, а примушування його до шлюбу з відповідачем буде суперечити принципу добровільності шлюбу та порушуватиме принцип вільності особи у своїй гідності та правах, встановлений ст. 21 Конституції України, тобто буде суперечити інтересам позивача.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно постановив рішення про розірвання шлюбу сторін, так як вони спільно не проживають, свої шлюбні стосунки не відновили і такого бажання не висловили.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів вважає, що судом правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушень норм процесуального права, тому підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги не встановлено.
               Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів
 
постановила:
 
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Святошинського районного суду м. Києва від 19 лютого 2020 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.
            Повний текст постанови складено 17 вересня 2020 року.

Суддя-доповідач                                                      І.М. Рейнарт  

Судді                                                                         Г.М. Кирилюк

Т.А. Семенюк