ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"20" липня 2020 р.                            Справа№ 910/12509/19
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Корсака В.А.
суддів:            Євсікова О.О. 
          Попікової О.В. 
 
за участю секретаря судового засідання: Костяк В.Д.,
за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання від 20.07.2020, 

розглянувши у відкритому судовому засіданні  матеріали апеляційної скарги Міністерства оборони України
на рішення Господарського суду міста Києва від 18.02.2020 (повний текст якого складено 05.03.2020)
у справі №910/12509/19 (суддя Ващенко Т.М.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Міськбудінвест" 
до Міністерства оборони України 
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Центральне територіальне управління капітального будівництва 
про стягнення 1 093 626,67 грн,

В С Т А Н О В И В:
Короткий зміст позовних вимог.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Міськбудінвест" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства оборони України про стягнення 1  093 626,67 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано наявністю у відповідача обов`язку сплатити свою частку пайової участі від площі житлової нерухомості, отриманої Міністерством оборони України на об`єкті будівництва за адресою: проспект Перемоги 55/2 в місті Києві.

Аргументуючи позовні вимоги позивач, посилаючись на п. 2.6 Генеральної угоди, наголосив на тому, що у розумінні статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", відповідач є замовником частини об`єкту будівництва, у якого існує обов`язок пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту. Оскільки на підставі договору №215 позивач сплатив у повному обсязі внесок пайової участі, то у відповідача виникло господарське зобов`язання перед позивачем зі сплати частини внеску пайової участі на користь позивача по об`єкту за адресою: просп. Перемоги 55/2 в у Солом`янському районі м. Києва у сумі  1  093 626,67 грн. 

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.02.2020 позов задоволено. Стягнуто з Міністерства оборони України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Міськбудінвест" частку пайової участі в сумі 1  093 626 грн 67 коп, 16 404 грн 40 коп. судового збору.

Суд першої інстанції дійшов висновку по обґрунтованість та доведеність позовних вимог. Задовольняючи позов суд виходив з того, що п. 2.6 Генеральної угоди в редакції Додаткової угоди №4 від 11.04.2011 встановлено зобов`язання по передачі житла або коштів органам місцевого самоврядування та управління (в т.ч. сплата пайової участі у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Києва), пов`язані з будівництвом конкретного об`єкту, виконуються сторонами пропорційно фактично отриманим квартирам в об`єкті. Таким чином, за висновком суду позов про з стягнення частки пайової участі в заявленій сумі підлягає стягненню, оскільки у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, а статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Здійснений позивачем розрахунок частки пайової участі перевірено судом та визнано його арифметично вірним.

          Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, 12.03.2020 Міністерство оборони України звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 18.02.2020 у справі №910/12509/19 скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. 

Підставами для скасування судових рішень позивач зазначає неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судами першої та апеляційної інстанції, неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи.

Зокрема, скаржник послався на те, що суд першої інстанції не звернув увагу на п. 2.6 Генеральної угоди в редакції Додаткової угоди №4 від 11.04.2011, а також на умови Додаткової угоди №7 від 24.04.2016. 

З цих угод випливає те, що відповідач не отримував квартир по об`єкту будівництва за адресою проспект Перемоги 55/2 в місті Києві, тому у нього відсутній обов`язок по сплаті внеску пайової участі пропорційно фактичному отриманню житла за конкретним об`єктом. 

Також відповідач вказав, що такий обов`язок також не випливає і з договору №215 пайової участі у створенні і розвитку соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва від 19.12.2018, оскільки відповідач не є стороною такого договору, а правові відносини щодо сплати пайової участі у повному обсязі по конкретному об`єкту будівництва виникли у даному випадку між позивачем та Департаментом  економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради. 

Серед іншого, скаржник також наголосив і на тому, що у нього відсутній обов`язок по сплаті пайової участі, оскільки що Генеральна угода укладена раніше прийняття цього Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності». Крім того, зауважив, що Міністерство оборони України звільнений від сплати пайової участі в силу ст. 40 цього Закону, оскільки до пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту не залучаються замовники у разі будівництва об`єктів будь-якого призначення на замовлення державних органів. 

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної                    скарги по суті.
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.03.2020 апеляційну скаргу  передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Корсак В.А., судді - Євсіков О.О., Попікова О.В. 

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.04.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Господарського суду міста Києва від 18.02.2020 у справі №910/12509/19. Закінчено проведення підготовчих дій. Повідомлено учасників справи про призначення апеляційної скарги до розгляду на 18.05.2020 о 14:00 год. Роз`яснено учасникам справи право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі до 14.05.2020. Встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв та клопотань в письмовій формі до 14.05.2020.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.05.2020 відкладено розгляд справи №910/12509/19 на 15.06.2020  о 14 год. 40 хв.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.05.2020 повідомлено учасників справи, що у зв`язку з перебуванням колегії суддів у відпустці, розгляд справи 15.06.2020 не відбудеться та судове засідання у справі  призначено на 06.07.2020. 
У судовому засіданні від 06.07.2020 у судовому засіданні було оголошено перерву до 20.07.2020. 
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.
          Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просили скаргу відхилити, та оскаржене судове рішення залишити без змін, як правильне та обґрунтоване. 

Посилається на те, що відповідач, одержавши квартири за Генеральною угодою, свій обов`язок по сплаті пайової участі, передбачений п. 2.6 Генеральної угоди не виконав. Доводи скаржника про те, що у нього відсутній обов`язок по сплаті пайової участі передбачений ст. 40 Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» з посиланням на те, що Генеральна угода укладена раніше прийняття цього Закону та в зв`язку з цим цей закон не підлягає застосуванню є помилковими, оскільки обов`язок сплати пайової участі виникає не з датою укладення Генеральної угоди, а з терміном введення об`єкту в експлуатацію. 

Що стосується аргументів скаржника про те, що Міністерство оборони України є замовником будівництва, звільненим від сплати пайової участі в силу ст. 40 Закону, а також про те, що Міністерство оборони України не є стороною Договору №215 пайової участі, позивач послався на лист 07.11.2018 у якому відповідач повідомив Департамент економіки та інвестицій КМДА про те, що позивач виконує окремі функції замовника та генерального підрядника будівництва пр. Перемоги, 55 у м. Києві, та надав свою згоду на укладення  позивачем з Департаментом відповідного договору та проведення розрахунків. 

Явка представників сторін.
В судове засідання від 20.07.2020 з`явився представник позивача.
Представники відповідача та третьої особи  до судового засідання не з`явилися, про час та місце судового засідання належним чином повідомлені у відповідності до ст.  120, 242 ГПК України, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази, зокрема залучені поштові повідомлення.
Беручи до уваги те, що суд апеляційної інстанції не визнавав участь учасників справи обов`язковою, учасники належним чином повідомлені про дату та час судового засідання, враховуючи наявність достатніх у матеріалах справи доказів для вирішення даної справи, колегія суддів дійшла до висновку про можливість здійснення апеляційного перегляду оскарженого рішення за наявними матеріалами справи.
Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.
Згідно із ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Статтею 129 Конституції України   та ч. 1   ст. 74 ГПК України    визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, заслухавши пояснення присутніх учасників справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку апеляційну скаргу задовольнити, оскаржене рішення у справі скасувати, виходячи з наступного. 
Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.
10.07.2001 між Головним квартирно-експлуатаційним управління міністерства оборони України (Управління) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "Енергобудлізинг" (Підприємство) було укладено Генеральну угоду про будівництво житла в порядку пайової участі для військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей, предметом якої, відповідно до п. 2.1, є фінансування підприємством в повному обсязі будівництва наступних об`єктів: житлового комплексу по Повітрофлотському проспекту в місті Києві; житлового комплексу по проспекту Перемоги в місті Києві; житлового комплексу по вул. Антонова в м. Києві; житлового будинку по вул. Зоологічній в м. Києві.

Додатковою угодою №1 від 12.11.2004 до Генеральної угоди від 10.07.2001 сторони замінили замовника на Управління капітального будівництва Міністерства оборони України та погодили, що предметом Генеральної угоди є фінансування Підприємством в повному обсязі будівництва житлових комплексів по проспекту Перемоги 55 в м. Києві.

Також, означеною додатковою угодою (пунктом 2.6) встановлено, що зобов`язання по передачі житла або коштів органам місцевого самоврядування та управління (в т.ч. сплата пайової участі у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Києва), пов`язані з будівництвом конкретного об`єкту та передбачені законодавчими актами або рішеннями органів місцевого самоврядування чи управління, виконуються сторонами пропорційно їх часткам в конкретному об`єкті, визначених згідно п. 2.3 Генеральної угоди.

Пунктом 2.3 Генеральної угоди визначено, розподіл побудованих за цією Генеральною угодою об`єктів  між «Управлінням» та «Підприємством» після введення їх в експлуатацію здійснюється наступним чином: 2.3.1. «Управлінню» - 21% загальної площі житла кожного об`єкту; 2.3.2. «Підприємству» - кінцеву будівельну продукцію об`єктів, за виключенням частки «Управління», що визначена в п. 2.3.1 цієї Генеральної угоди. 

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.10.2007 у справі                         №31/436 постановлено вважати укладеною Додаткову угоду №2 до Генеральної угоди, якою, зокрема, змінено замовника будівництва на Міністерство оборони України. 

Додатковою угодою №3 від 04.02.2010 до Генеральної угоди змінено замовника - Міністерство оборони України на Центральне територіальне управління капітального будівництва.

У відповідності до Додаткової угоди №4 від 11.04.2011 до               Генеральної угоди, ТОВ "Компанія "Енергобудлізинг" передало, а                       ТОВ "Будівельна компанія "Міськбудінвест" (Підприємство) прийняло на себе  всі права та обов`язки, які на момент укладення даної додаткової угоди належали ТОВ "Компанія "Енергобудлізинг", як стороні Генеральної угоди. 

Означеною додатковою угодою №4 (п. 11.3) погоджено пункт 2.6 Генеральної угоди в наступній редакції: зобов`язання по передачі житла або коштів органам місцевого самоврядування та управління (в т.ч. сплата пайової участі у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Києва), пов`язані з будівництвом конкретного об`єкту та передбачені законодавчими актами або рішеннями органів місцевого самоврядування чи управління, виконуються сторонами пропорційно фактично отриманим квартирам в об`єкті.

Додатковою угодою №5 від 09.04.2012 до Генеральної угоди, з метою забезпечення житлом військовослужбовців та членів їх сімей, в рахунок дострокової передачі Управлінню його частки у житловому комплексі по проспекту Перемоги, 55 в м. Києві, Підприємство зобов`язалось передати Управлінню, визначене в п. 1 вказаної додаткової угоди житло в м. Києві           б-р. Я.Гашека, 8-А. (п. 1 додаткової угоди №5)

За погодженням сторін квартири, вказані в п. 1 цієї угоди, та інші квартири, що передаються в рахунок дострокової  передачі управлінню його частки в об`єкті, передаються від підприємства до Міністерства. (п. 2 додаткової угоди №5)

Передача квартир здійснюється за актом прийому-передачі, в якому вказується, що одержувачем квартир є Міністерство. При цьому, загальна площа житла в межах частки Управління за Генеральною угодою зменшується на загальну площу квартир, переданих від Підприємства до Міністерства. (п. 3 додаткової угоди №5)

Додатковою угодою №6 від 25.09.2014 до Генеральної угоди, з метою приведення умов Генеральної угоди у відповідність до вимог наказу Міністра оборони України від 28.12.2005 №772 (зі змінами) сторони домовилися про зміну сторони замовника будівництва житлових об`єктів по проспекту Перемоги, 55 у м. Києві у Генеральній угоді з Центрального територіального управління капітального будівництва на Міністерство оборони України. 

Функції замовника будівництва житлових об`єктів по проспекту Перемоги, 55 у м. Києві  на виконання умов Генеральної угоди, відповідно до наказу Міністра оборони України від  18.08.2011 №514, здійснює Центральне територіальне управління капітального будівництва. (п.1 додаткової угоди №6)

З моменту набуття чинності цієї додаткової угоди права та обв`язки Центрального територіального управління капітального будівництва, як сторони Генеральної угоди припиняються, а права та обов`язки  Замовника за договором належать Міністерству оборони України. (п.3 додаткової угоди №6)

Додатковою угодою №7 від 25.04.2016 до Генеральної угоди, сторони визначили, що функції замовника будівництва житлового будинку по проспекту Перемоги, 55 у м. Києві, на земельній ділянці  площею 0,7933 га за кадастровим номером №8000000000:69:012:0009 на виконання Генеральної угоди здійснює Міноборони в особі Центрального територіального управління капітального будівництва на підставі відповідної належним чином оформленої довіреності. (п.1 додаткової угоди №7)

Пунктом 2.3 додаткової угоди №7, сторони домовились про припинення подальших договірних правовідносин без будь-яких взаємних вимог у майбутньому щодо будівництва другої черги на земельній ділянці площею 5,42 га військового містечка № 27 у місті Києві, за виключенням будівництва першої черги на земельній ділянці площею 0,7933 га за кадастровим номером №8000000000:69:012:0009. 

В рахунок виконання зобов`язань перед Міноборони за Генеральною угодою щодо передачі його частки в об`єкті Підприємство зобов`язуєтеся у термін до 30.07.2016 передати у встановленому порядку за відповідними правочинами державі, в особі Міноборони, від імені якого  на підставі довіреності діє тимчасово виконуючий обов`язки начальника Центрального територіального управління капітального будівництва Собан С.А., квартири в житловому комплексі по вулиці Виноградній в будинках №№ 2, 2/1, 6/3, 4, 4/1, 4/2 в смт. Макарів Київської області загальною площею 5892,70 кв.м. згідно з переліком. (Додаток №1 до цієї Додаткової угоди) з наступним оформленням.

Пунктом 2.4 додаткової угоди №7, п.2.3 Генеральної угоди викладено у наступній редакції: Розподіл побудованого за цією Генеральною угодою об`єкту між Міноборони  та Підприємством здійснюється наступним чином: 
2.3.1 «Міноборони» - 21% загальної площі житла (квартир) об`єкту, визначеного (визначених) в експертному звіті Державного підприємства «Укрдержбудекспертиза» від 08.04.2015 №00-0867-14/ЦБ;
2.3.2 «Підприємству» - кінцеву будівельну продукцію - об`єкт, за виключенням частки «Міноборони», що визначена в пункті 2.3.1 цієї Генеральної угоди.

Пунктом 3.2 додаткової угоди №7 вказано, що з огляду на розташування об`єкту у  Солом`янському районі міста Києва, загальна площа квартир, вказаних у п. 2.3 цієї додаткової угоди, сторонами враховано співвідношення середньої ринкової вартості житла у смт. Макарів Київської області та середньої ринкової вартості житла у згаданому районі міста Києва.

28.12.2018 між позивачем та відповідачем було підписано Акт на виконання умов додаткової угоди № 7 від 25.04.2016 до Генеральної угоди від 10.07.2001 №528 «Про будівництво житла в порядку пайової участі для військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей». 

Зазначеним  Актом сторони підтвердили, що Підприємство в повному обсязі виконало свої зобов`язання перед Міністерством оборони України, передбачені пунктами 2.3 та 3.4 Додаткової угоди № 7 щодо передачі в державну власність в особі Міністерства оборони України в рахунок частки Міністерства оборони України в об`єкті будівництва "Житловий будинок з підземним гаражем та об`єктами соціально-побутового призначення на проспекті Перемоги 55/2 м. Києва", 125 квартир загальною площею                     5892,70 кв.м в житловому комплексі по вул. Виноградній в смт. Макарів Київської області. (п. 1 Акту)

19.12.2018 між ТОВ "Будівельна компанія "Міськбудінвест" та Департаментом економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) укладено договір №215 пайової участі у створенні і розвитку соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва. 

Предметом цього договору є сплата Замовником-інвестором пайової участі (внесків) на створення соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва. Адреса об`єкта: просп. Перемоги 55/2 в  у Солом`янському районі м. Києва.  (п.1.1 договору №215)

Пунктом 1.2 договору №215 визначено, що розмір пайового внеску становить 28  312 481,28 грн (без ПДВ) згідно з розрахуноком від 14.12.2018, що наданий в Додатку 1 і є невід`ємною частиною цього Договору.  

Відповідно до п.9 рішення Київської міської ради від 15.11.2016 №411/1415 (зі змінами) замовник-інвестор зобов`язується сплатити  пайовий внесок у сумі (28  312 481,28 грн*0,50) = 14  156  240,64 грн (без ПДВ) до 28.12.2018 включно, але в будь-якому випадку в повному обсязі до дати прийняття об`єкта будівництва/реконструкції в експлуатацію в залежності від того, яка з них раніше настане. (п. 1.3 договору №215)

ТОВ "Будівельна компанія "Міськбудінвест" сплачено 14  156 240,64 грн пайового внеску в повному обсязі за об`єкт по Генеральній угоді, відповідно до платіжного доручення №5897 від 21.12.2018.

Здійснивши розрахунок внеску пайової участі, позивач звернувся до відповідача з претензією від 12.07.2019 щодо сплати такої частки в розмірі 1  093 626,67 грн.

Позов мотивовано тим, що відповідач грошові кошти позивачу не сплатив, що зумовило звернення ТОВ "Будівельна компанія "Міськбудінвест" з даним  позовом  до  суду.

В свою чергу відповідач вважає, що у нього відсутній обов`язок сплати позивачу частки пайової участі, з посиланням на те, що він не є стороною договору пайової участі у створенні і розвитку соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва та не має обов`язків перед позивачем.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.
Позивач у мотивах позову посилається на те, що відповідач, одержавши квартири за Генеральною угодою, свій обов`язок по сплаті пайової участі не виконав, чим порушив господарське зобов`язання передбачене п. 2.6  Генеральної угоди. 

Суд апеляційної інстанції, дослідивши обставини справи та характер спірних правових відносин, що склались між сторонами, вважає ці посилання позивача помилковими, з огляду на таке.
Відповідно до    статті 11 Цивільного кодексу України   цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до  статті 526 Цивільного кодексу України  зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору,  Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Як встановлено судом, пунктом 1.1. додаткової угоди №1 від 12.11.2004 до Генеральної угоди від 10.07.2001 сторони погодили, що предметом цієї Генеральної угоди є фінансування Підприємством в повному обсязі будівництва у відповідності до затвердженої в установленому порядку проектно-кошторисної документації житлових комплексів (надалі разом - Об`єкти,  нарізно - об`єкт) по проспекту Перемоги 55 в м. Києві (військове містечко №27, площа земельної ділянки - 5,42 га) з відповідними техніко-економічними показниками. 

Додатковою угодою №1 від 12.11.2004 (пунктом 2.6) встановлено, що зобов`язання по передачі житла або коштів органам місцевого самоврядування та управління (в т.ч. сплата пайової участі у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Києва), пов`язані з будівництвом конкретного об`єкту та передбачені законодавчими актами або рішеннями органів місцевого самоврядування чи управління, виконуються сторонами пропорційно їх часткам в конкретному об`єкті, визначених згідно п. 2.3 Генеральної угоди.

В подальшому сторонами було змінено означений пункт 2.6             додаткової  угоди. 

Так, у відповідності до п. 11.3 Додаткової угоди №4 від 11.04.2011 до               Генеральної угоди, було погоджено пункт 2.6 Генеральної угоди в наступній редакції: зобов`язання по передачі житла або коштів органам місцевого самоврядування та управління (в т.ч. сплата пайової участі у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Києва), пов`язані з будівництвом конкретного об`єкту та передбачені законодавчими актами або рішеннями органів місцевого самоврядування чи управління, виконуються сторонами пропорційно фактично отриманим квартирам в об`єкті.

Суд першої інстанції на наведене уваги не звернув, в цілому не дослідив зміст чинної редакції пункту 2.6 Генеральної угоди (яка була раніше доповнена в редакції додаткової угоди №1, а згодом узгоджена у редакції додаткової угоди №4), зокрема в частині того, що зобов`язання в т.ч. сплати пайової участі пов`язані з будівництвом конкретного об`єкту та передбачені законодавчими актами або рішеннями органів місцевого самоврядування чи управління, виконуються сторонами пропорційно фактично отриманим квартирам в об`єкті.
З редакції даного пункту, узгодженого додатковою угодою №4 випливає, що обов`язок сплати пайової участі у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Києва по об`єкту Генеральної угоди наступає в залежності від фактичного отримання квартир у конкретному об`єкті будівництва. 
Тобто, виходячи із додаткової угоди №4 та, враховуючи предмет спірних правових відносин, має місце дослідження обставина фактичного отримання відповідачем збудованих позивачем квартир по конкретному об`єкту будівництва відповідно до Генеральної угоди (в редакції додаткової угоди №1), за адресою по проспекту Перемоги, 55  в м. Києві (військове містечко №27, площа земельної ділянки - 5,42 га). 
Що стосується зазначеного, поза належною увагою суду залишилась і додаткова угода №7 від 25.04.2016 до Генеральної угоди, якою серед іншого сторони домовились про припинення подальших договірних правовідносин без              будь-яких взаємних вимог у майбутньому щодо будівництва другої черги на земельній ділянці площею 5,42 га військового містечка № 27 у місті Києві, за виключенням будівництва першої черги на земельній ділянці площею 0,7933 га за кадастровим номером №8000000000:69:012:0009. 
Між тим, також вказаним пунктом додаткової угоди за домовленістю сторін в рахунок виконання зобов`язань перед Міноборони за Генеральною угодою щодо передачі його частки в об`єкті Підприємство зобов`язуєтеся у термін до 30.07.2016 передати у встановленому порядку за відповідними правочинами державі, в особі Міноборони, квартири в житловому комплексі по вулиці Виноградній в будинках №№ 2, 2/1, 6/3, 4, 4/1, 4/2 в смт. Макарів Київської області загальною площею 5892,70 кв.м. згідно з переліком. (Додаток №1 до цієї Додаткової угоди) з наступним оформленням.  З огляду на розташування об`єкту у  Солом`янському районі міста Києва, загальна площа квартир, вказаних у п. 2.3 цієї додаткової угоди, сторонами враховано співвідношення середньої ринкової вартості житла у смт. Макарів Київської області та середньої ринкової вартості житла у згаданому районі міста Києва. (п. 3.2 додаткової угоди №7)

Крім того, згідно з пунктом 3.6.1. Додаткової угоди № 7 від 25.04.2016 до Генеральної угоди, до ТОВ «Будівельна компанія «Міськбудінвест» з дати підписання зазначеної угоди (тобто з 25.04.2016) переходить право власності на 27 квартир загальною проектною площею 2 120,73 кв. м (які складали частку МОУ) та право власності на 100 % нежитлових приміщень, будівель та споруд в об`єкті за адресою: проспект Перемоги. 55, м. Київ, а також право власності на всі приміщення підземного паркінгу.

Згідно з абзацом другим пункту 3.6.1. Додаткової угоди № 7 від 25.04.2016 до Генеральної угоди, передбачено право ТОВ «Будівельна компанія «Міськбудінвест» здійснювати коригування проектної документації по будівництву об`єкту за Генеральною угодою, в т.ч., але не виключно, затверджувати завдання на коригування проекту, укладати, угоди та проводити розрахунки за виконання проектних робіт або виконувати такі роботи самостійно, змінювати функціональне призначення нежитлової частини об`єкту, для подальшого їх затвердження згідно з п. 3.6.2 цієї Додаткової угоди.

Відповідно до п.3.6.2. Додаткової угоди № 7 від 25.04.2016 до Генеральної угоди, після підписання актів приймання-передачі квартир, зазначених у п. 2.3 цієї Додаткової угоди та реєстрації на зазначені квартири права власності за державою, в собі Міноборони: до ТОВ переходить право власності на решту майнових прав на квартири в об`єкті загальною проектною площею 2 120,73 кв. м., зазначені в п. 3.6.1. цієї Додаткової угоди, якими ТОВ має право на власний розсуд, без будь-якого погодження та/або повідомлення Міноборони розпоряджатися, в тому числі передавати в іпотеку/заставу в якості забезпечення виконання власних зобов`язань та/або зобов`язань третіх сторін. 

Відтак, враховуючи умови зазначеної додаткової угоди №7 заслуговують на увагу аргументи апеляційної скарги відповідача з приводу того, що фактично Міністерство оборони України не отримало квартири в об`єкті за адресою проспект Перемоги. 55, м. Київ, як передбачено Генеральною угодою. Натомість, на підставі цієї угоди, сторони узгодили отримання квартир в житловому комплексі по вулиці Виноградній в будинках №№ 2, 2/1, 6/3, 4, 4/1, 4/2 в смт. Макарів Київської області загальною площею 5892,70 кв.м. згідно з переліком. (Додаток №1 до цієї Додаткової угоди).

У цьому зв`язку випливає те, що обставина передбачена додатковою угодою №4, щодо фактичного отримання відповідачем збудованих позивачем квартир по конкретному об`єкту будівництва відповідно до Генеральної угоди (в редакції додаткової угоди №1) - по проспекту Перемоги, 55  в м. Києві (військове містечко №27, площа земельної ділянки - 5,42 га) не відбулась, оскільки відповідач квартири у цьому конкретному об`єктів не отримав, право власності не набув.  Як наслідок, умова додаткової угоди, зокрема п.2.6 Генеральної угоди (у редакції додаткової угоди №4) про сплату пайової участі сторонами пропорційно їх часткам в конкретному об`єкті, визначених згідно п. 2.3 Генеральної угоди, враховуючи узгоджену  сторонами договірну процедуру, - не настала. 

Колегія суддів звертає увагу на те, що п. 2.6 Генеральної угоди (в редакції Додаткової угоди №4), на який посилається позивач обґрунтовуючи свої вимоги, за своїм змістом регулює правові відносини між замовником та органом місцевого самоврядування щодо сплати відповідних внесків, розмежовуючи їх щодо обов`язків перед цим органом кожного із замовників окремо. В той же час, в цьому пункті не визначено положень які б стосувалися будь-яких компенсацій замовників між собою. 

Аргументуючи позовні вимоги позивач, поміж посиланням на п. 2. 6 Генеральної угоди, наголошує на тому, що у розумінні статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" (в редакції на момент спірних правовідносин), відповідач є замовником частини об`єкту будівництва, у якого існує обов`язок пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту. Оскільки на підставі договору №215 позивач сплатив у повному обсязі внесок пайової участі, то у відповідача виникло господарське зобов`язання перед позивачем зі сплати частини внеску пайової участі на користь позивача по об`єкту за адресою: просп. Перемоги 55/2 в у Солом`янському районі м. Києва у сумі  1  093 626,67 грн. 

Серед іншого, як на правову підставу стягнення внеску пайової участі позивач вказує на договір №215 пайової участі у створенні і розвитку соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва від 19.12.2018, а також статтю 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Позивач, посилаючись на укладення ним з Департаментом економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради договору №215 пайової участі, зазначає про виникнення у відповідача на підставі цього договору господарського зобов`язання перед позивачем зі сплати частини внеску пайової участі на користь позивача по об`єкту за адресою:  просп. Перемоги 55/2 в у Солом`янському районі м. Києва у сумі 1  093 626,67 грн пропорційно фактично отриманим квартирам в об`єкті, а саме 21% загальної площі квартир, що складає суму 1  093 626,67 грн. 

Колегія суддів, дослідивши фактичні обставини справи, визнає ці доводи  позивача неспроможними, з огляду на таке. 
Згідно ч.1 ст.  173, ч.1 ст.  174 Господарського кодексу України   господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, зокрема безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність; з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.
Частиною 3  ст. 179 Господарського кодексу України   передбачено, що укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.
Відповідно до ч.1   ст. 187 Господарського кодексу України, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов`язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом.
Питання сплати пайової участі замовниками будівництва врегульовано нормами спеціального  Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" № 3038-VI, який встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності (ст. 30, 40 Закону).
Стаття 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності"  визначає обов`язок замовника, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
При цьому, пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.
Порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього  Закону  (частина перша  статті 40 Закону № 3038-VI.).
Наведеними вище нормами встановлено обов`язок замовника будівництва прийняти пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту, який реалізується шляхом укладення відповідного договору у визначеному Законом та деталізованому актом органу місцевого самоврядування порядку.
Як було встановлено, на виконання цих вимог, а також відповідно до рішення Київської міської ради від 15.11.2016 №411/1415 (із змінами) та розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 30.09.2013 №1717 (в редакції розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 20.10.2017 №1310) 19.12.2018 між ТОВ "Будівельна компанія "Міськбудінвест" та Департаментом економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) укладено договір № 215 пайової участі у створенні і розвитку соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва, Адреса об`єкта: просп. Перемоги 55/2 в у Солом`янському районі м. Києва.  (п.1.1  договору № 215)
За змістом частини 2  статті 11 ЦК України   вбачається, що підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори, що укладаються між суб`єктами цивільних правовідносин. Таким чином, з умов зазначеного договору випливає те, що ТОВ "Будівельна компанія "Міськбудінвест" прийняло на себе обов`язок щодо сплати внеску пайової участі по конкретному об`єкту: просп. Перемоги 55/2 в  у Солом`янському районі   м. Києва в повному обсязі.  

За приписами статей   525,  526,  629 ЦК  та  статті 193 Господарського кодексу України  (далі -  ГК), договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог зазначених кодексів, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до цього договору ТОВ "Будівельна компанія "Міськбудінвест" сплачено 14  156 240,64 грн пайового внеску за об`єкт по Генеральній угоді, що вбачається з платіжного доручення №5897 від 21.12.2018, в призначенні якого міститься посилання на договір від 19.12.2018 №215. 

Після сплати частки пайової участі, позивач звернувся до відповідача останнього з претензією від 12.07.2019 щодо сплати частини внеску в розмірі 1  093 626,67 грн.

Вказана сума позивачем обґрунтована тим, що відповідно до п.2.3.1 Генеральної угоди (в редакції додаткової угоди №7 від 25.04.2016) частка Міністерства оборони України в об`єкті будівництва становить 21% загальної площі житла (квартир) в об`єкті. Згідно сертифікатом серії ІУ №163183622580 загальна площа квартир 20  470,7 кв.м. Ця сама площа увійшла до розрахунку суми пайового внеску в додатку до Договору пайової №215. Тому, частка відповідача в пайовому внеску від площі житлової нерухомості становить 21% від суми 5  207  746,08 грн та складає 1  093 626,67 грн. 

В той же час, як вбачається з умов договору № 215, укладеного між позивачем та  Департаментом економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради, Міністерство оборони України не є стороною цього договору, а у справі відсутні будь-які докази в розумінні приписів статтей 74-79 ГПК України, що відповідач надавав згоду на укладення цього договору і у нього виникли зобов`язання щодо пропорційної (21%), фактично отриманим квартирам в конкретному об`єкті за адресою: просп. Перемоги 55/2 в у Солом`янському районі м. Києва, сплати внеску пайової участі на користь позивача. Надані докази свідчать про те, що позивач взяв на себе обов`язок щодо сплати внеску в повному обсязі. 

Тому такі посилання позивача, враховуючи хронологію подій, характер спірних правових відносин та чинні додаткові угоди про внесення відповідних змін до Генеральної угоди, є помилковими та спростовуються викладеним вище. 

Аргументи позивача з приводу того, що Міністерство оборони України визнав той факт, позивач виконує окремі функції замовника та генерального підрядника будівництва по об`єкту за адресою пр. Перемоги, 55 у м. Києві, та у цьому листі надав свою згоду на укладення  позивачем з Департаментом відповідного договору та проведення розрахунків колегія суддів оцінює критично та відхиляє. В контексті даного питання судом апеляційної інстанції досліджено лист від 07.11.2018 №303/38/344а (т. 1 а/с 45). Однак, за своїм змістом цей лист свідчить про відсутність заперечень відповідача щодо укладення позивачем з Департаментом двостороннього договору про пайову участь, а також проведення ним розрахунків за укладеним договором по об`єкту будівництва за адресою: просп. Перемоги 55 м. Київ. А тому враховуючи  наведені у справі висновки, виходячи із узгоджених сторонами обставин того, що об`єкт будівництва за адресою: просп. Перемоги 55, відповідно до додаткової угоди №7 було замінено на квартири в смт. Макарів Київської області по вулиці Виноградній в будинках №№ 2, 2/1, 6/3, 4, 4/1, 4/2, то в цілому означений лист не може слугувати підтвердженням явної згоди відповідача на сплату пайової участі по об`єкту будівництва за адресою: просп. Перемоги 55  м. Київ. До того ж, доказів того що відповідач набув у власність квартири за останньою адресою матеріали справи не містять. 

Зазначені судом апеляційної інстанції обставини встановлені у відповідності до вимог процесуального закону, та є достатніми для прийняття рішення про відмову у задоволенні позову. 
Поряд з цим, суд апеляційної інстанції  зазначає, що за змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України", no. 4241/03 від 28.10.2010 Суд повторює, що, хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
 Всім встановленим обставинам, які мають значення для правильного вирішення спору надана належна правова оцінка. 
Решта доводів апеляційної скарги в обґрунтування відсутності підстав для задоволення позовних вимог не можуть бути прийняті колегією суддів. Зокрема, посилання скаржника на те, що до пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту не залучаються замовники у разі будівництва об`єктів будь-якого призначення на замовлення державних органів, не відповідають чинній на момент виникнення спірних правовідносин, частині 4 статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності". Вказаною статтею, серед іншого було визначено, що до пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту не залучаються замовники у разі будівництва об`єктів будь-якого призначення на замовлення державних органів або місцевого самоврядування за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів (п.1). До того ж, докази того, що об`єкт будівництва було побудовано за рахунок коштів державного бюджету матеріали справи не містять. 
Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до ч.1 ст.277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. 
Таким чином, за результатом апеляційного перегляду даної                       справи, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що при прийнятті оскарженого рішення мало місце неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи,  недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, неправильне застосування норм матеріального права, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 18.02.2020 підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в позові.
Таким чином колегія суддів дійшла висновку апеляційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити.
Судові витрати.
Враховуючи те, що апеляційна скарга  на рішення Господарського суду міста Києва від 03.01.2020 задоволена, у відповідності до  ст. 129 ГПК України   судовий збір за подачу апеляційної скарги покладається на  позивача.

Керуючись Главою 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -
                                       ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити. 
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 18.02.2020 у справі №910/12509/19 скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. 
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Міськбудінвест" (04073, м. Київ, вул. Семена Скляренка, б. 17; ідентифікаційний код 31175387) на користь Міністерства оборони України (03168, м. Київ, проспект Повітрофлотський, б. 6; ідентифікаційний код 00034022) 24  606 (двадцять чотири тисячі шістсот шість) грн 60 коп. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.
Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва.
4.  Матеріали справи повернути до господарського суду першої інстанції. 

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути  оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст.287-289 Господарського процесуального кодексу України.

          Повний текст постанови складено та підписано - 23.07.2020.  

Головуючий суддя                                                            В.А. Корсак 

Судді                                                                                О.О. Євсіков

                                                                                О.В. Попікова