ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2020 року 
м. Київ
справа № 826/645/16
адміністративне провадження № К/9901/22294/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Шишова О.О., 
суддів: Дашутіна І.В., Яковенка М.М., 

розглянув у порядку письмового провадження в касаційній інстанції справу 
за позовом адвоката ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити дії, провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.08.2016, прийняту у складі головуючого судді Кобилянського К.М., та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 11.05.2017, прийняту у складі колегії суддів: Шелест С.Б. (головуючий), Кузьмишина О.М., Пилипенко О.Є.
І. Суть спору
1. У січні 2016 року адвокат ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області (далі - ГУ ДФС у Київській області), в якому просив суд:
1.1. - визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у наданні інформації за адвокатським запитом від 07.12.2015;
1.2. - зобов`язати відповідача надати повну відповідь на адвокатський запит від 07.12.2015.
2. Обгрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1. зазначив, що дії службових осіб ГУ ДФС у Київській області щодо відмови у наданні інформації та документів є неправомірними.
ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи
3. Судами попередніх інстанцій установлено, що 07.12.15 адвокат ОСОБА_1. у порядку статті 24 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» в інтересах клієнта - ПП «Укрчайпром» в особі його директора ОСОБА_2 на адресу начальника ГУ ДФС у Київській області направив адвокатський запит про надання інформації та документів, а саме:
3.1. - коли та у який спосіб виконано судові рішення, при оголошенні яких були присутні працівники ГУ ДФС у Київській області ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а саме: ухвал слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 17.09.2015 та від 27.11.2015, ухвали Апеляційного суду міста Києва від 29.10.2016 з наданням копій документів про виконання зазначених судових рішень;
3.2. - які саме заходи та коли, вжито керівництвом ГУ ДФС у Київській області для виконання зазначених судових рішень, які вступили у законну силу з моменту їх проголошення;
3.3. - чи вживались заходи дисциплінарного (чи іншого) впливу до підлеглих за навмисне невиконання зазначених судових рішень та незаконного обшуку 14.08.2015, незаконність якого установлено ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 29.10.2016.
4. 21.12.2015 за наслідками розгляду зазначеного запиту позивачем отримано лист від 15.12.2015 №3922/14/10-26-09-00-02, в якому зазначено, що на даний час у кримінальному провадженні №32015110000000030 ОСОБА_2 не є стороною кримінального провадження, у зв`язку з чим, будь-які відомості про хід та результати кримінального провадження не можуть бути розголошені. Крім того, зазначено, що згідно з частиною п`ятою статті 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
5. Уважаючи такі дії з боку відповідача неправомірними, ОСОБА_1. звернувся з відповідним позовом до суду.
ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення
6. Окружний адміністративний суд міста Києва постановою від 08.08.2016 позов задовольнив.
7. Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що запитувана позивачем інформація не є інформацією з обмеженим доступом, а тому в силу частини другої статті 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» у відповідача не було правових підстав для відмови у наданні такої інформації.
8. Київський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 11.05.2017 підтримав позицію суду першої інстанції та за результатом апеляційного перегляду залишив рішення суду першої інстанції без змін.
IV. Касаційне оскарження
9. У касаційній скарзі ГУ ДФС у Київській області, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а також невірної правової оцінки обставин у справі, просить скасувати їхні рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
10. У доводах касаційної скарги відповідач зазначає, що ОСОБА_2. , в чиїх інтересах звернувся адвокат ОСОБА_1, не є стороною у кримінальному провадженні №32015110000000030, у зв`язку з чим будь-які відомості про хід та результати кримінального провадження не можуть бути розголошені.
11. Відзиву на касаційну скаргу не надійшло.
V. Релевантні джерела права й акти їх застосування
12. Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
13. Відповідно до частини другої статті 2 КАС України (в редакції, яка діяла на час розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанцій), до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.
14. Згідно з частиною першою статті 3 КАС України справою адміністративної юрисдикції у є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
15. За визначенням, закріпленим у пункті 7 частини першої статті 3 КАС України, суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
16. Згідно з частиною першою статті 17 цього ж Кодексу юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку із здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв`язку з публічним формуванням суб`єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.
17. За правилами пункту 1 частини другої статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.
VI. Позиція Верховного Суду
18. Розглядаючи справу по суті заявлених позовних вимог, суди попередніх інстанцій виходили з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів. 
19. На думку колегії суддів суду касаційної інстанції такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні норм процесуального права з огляду на таке.
20. Завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ (частина перша статті 2 КАС України, у цьому випадку й далі - у редакції, чинній на час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій).
21. Справою адміністративної юрисдикції у розумінні пункту 1 частини першої статті 3 КАС України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
22. За правилами пункту 1 частини другої статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.
23. Ужитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС України).
24. Наведене узгоджується й з положеннями статей 2, 4, 19 чинного КАС України, які закріплюють завдання адміністративного судочинства, визначення понять публічно-правового спору та суб`єкта владних повноважень, а також межі юрисдикції адміністративних судів.
25. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
26. Як свідчить зміст позовних вимог адвокатський запит у цій справі спрямований до ГУ ДФС у Київській області з приводу відомостей в рамках кримінального провадження №32015110000000030 щодо виконання ухвал слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 17.09.2015 та від 27.11.2015, ухвали Апеляційного суду міста Києва від 29.10.2016.
27. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16.01.2019 у справі № 686/23317/13-а зазначила, що до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких була перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій.
28. Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
29. Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначені Законом України «Про доступ до публічної інформації».
30. Публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом (частина перша статті 1 зазначеного Закону).
31. Таким чином, суб`єкти владних повноважень та їх посадові особи, реалізуючи свої повноваження, наділені правом вчиняти певні дії на підставі та в межах чинних норм законодавства України, зокрема, надавати інформацію на звернення громадян у порядку Закону України «Про доступ до публічної інформації».
32. Правові засади організації діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні врегульовані Законом України від 05.07.2012 №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - №5076-VI).
33. Закон визначає адвокатський запит - як письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту (частина перша статті 24 зазначеного Закону).
34. За приписами статті 24 Закону №5076-VI орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом.
35. Виходячи з наведених правових норм, адвокатський запит не є запитом, що направлений на отримання публічної інформації, оскільки може бути спрямований не лише до суб`єктів владних повноважень, але й до будь-якої юридичної особи з метою отримання необхідної адвокату інформації для надання правової допомоги клієнту.
36. Ураховуючи наведене, Велика Палата Верховного Суду у справі № 686/23317/13-а дійшла висновку, що вимоги стосовно ненадання відповіді на адвокатські запити у справі, що розглядалась, не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.
37. Крім того, такі висновки знайшли свого розвитку у пунктах 61, 62, 63 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.04.2020 у справі № 826/7244/18, відповідно до яких інформація стосовно певного кримінального провадження не є публічною.
38. У контексті таких висновків Великої Палати Верховного Суду необхідно вказати, що спірні правовідносини, які склалися між адвокатом ОСОБА_1. та ГУ ДФС у Київській області про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити дії, не є публічно-правовими у розумінні КАС України а запит повинен розглядатися відповідно до норм Кримінально процесуального Кодексу.
39. Відповідно до пункту 5 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі чи залишити позов без розгляду у відповідній частині.
40. Згідно з частиною першою статті 354 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу. При цьому порушення правил юрисдикції адміністративних судів, визначених статтею 19 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів касаційної скарги.
41. Пунктом 1 частини першої статті 238 КАС України передбачено, що суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
42. На підставі наведеного, колегія суддів касаційного адміністративного суду дійшла висновку, що касаційна скарга ГУ ДФС у Київській області підлягає частковому задоволенню: рішення судів попередніх інстанцій необхідно скасувати із закриттям провадження у справі, оскільки з огляду на предмет спору та обставини якої, цю справу не може бути розглянуто за правилами адміністративного судочинства.
43. Ураховуючи приписи пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 460-ІХ, а також те, що касаційні скарги на судові рішення в цій справі були подані до набрання чинності цим Законом і рогляд їх не закінчено до набрання чинності цим Законом, Верховний Суд розглядає їх у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Отже, застосуванню підлягають положення КАС України (у редакції, чинній до 08.02.2020).
44. Таким чином, зважаючи на приписи статті 354 КАС України, касаційну скаргу необхідно задовольнити частково, рішення судів попередніх інстанцій скасувати, а провадження у справі - закрити.
VII. Судові витрати
45. З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 354, 355, 356, 359 КАС України, суд
п о с т а н о в и в :
1. Касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області задовольнити частково.
2. Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 8 серпня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 11 травня 2017 року у справі № 826/645/16 скасувати.
3. Провадження в адміністративній справі № 826/645/16 за позовом адвоката ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити дії - закрити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не може бути оскаржена.

Головуючий                                                                                                        О.О. Шишов
Судді                                                                                                                     І.В. Дашутін
                                                                                                                             М.М. Яковенко