ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 серпня 2020 року	Львів	Справа № 500/482/19 пров. № 857/7111/19	

 Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді - Іщук Л. П.,
суддів – Затолочного В. С., Онишкевича Т. В.,
за участі секретаря судового засідання – Цар М. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від             27 травня 2019 року, ухвалене головуючим суддею Мартиць О. І. о 12:35 год у м. Тернополі, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправними дій та зобов`язання здійснити перерахунок і виплату пенсії,
                                                        ВСТАНОВИВ:
19.02.2019 ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у здійсненні доплати невиплаченої суми перерахованої пенсії за 2018 та 2019 роки і подальшої виплати повного розміру перерахованої пенсії та щодо здійснення перерахунку пенсії без урахування всіх складових грошового забезпечення військовослужбовців передбачених законом; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити виплату недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01.01.2018 однією сумою, подати протягом п`ятнадцяти днів, з дня набрання постановою законної сили, звіт про виконання судового рішення, що передбачено частиною першою статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України; зобов`язати відповідача перерахувати пенсію з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 з 01.01.2018 з урахуванням всіх складових грошового забезпечення військовослужбовців передбачених законом та проводити повну виплату перерахованої пенсії.
В обґрунтування позовних вимог зазначав, що Окружний адміністративний суд м. Києва рішенням від 12.12.2018 у справі № 826/3858/18, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019, визнав протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 10З «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі - Постанова № 103), пунктом 2 якої визначено порядок виплати перерахованих підвищених пенсій з 01.01.2018, а саме: з 01.01.2018 - 50 відсотків; з 01.01.2019 по 31.12.2019 - 75 відсотків; з 01.01.2020 - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018. Вказав, що застосування вказаної норми відповідачем при здійсненні перерахунку його пенсії призвело до зменшення та розстрочення виплати сум підвищення перерахованої пенсії, які мали б бути перераховані та виплачені в період з 01.01.2018. Указує, що з огляду на визнання протиправними та нечинними пунктів 1, 2 Постанови № 103 вони не можуть бути застосовані до спірних відносин при визначенні порядку та розміру виплати пенсії позивачеві. Також зазначає, що відповідачем безпідставно здійснено перерахунок його пенсії без врахування всіх складових грошового забезпечення військовослужбовця.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 27.05.2019 в задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, з покликанням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не враховано підставність заявлених ним позовних вимог, оскільки про необхідність врахувати при призначенні пенсії усі її складові, в тому числі одноразові додаткові види грошового забезпечення та індексацію, зазначено у постанові Великої палати Верховного Суду від 06.02.2019 у справі № 522/2738/17. Крім цього, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-XII (далі - Закон № 2262-XII) позивач має право на виплату пенсії в повному розмірі з дня проведення перерахунку, без відтермінування, передбаченого пунктом 2 Постанови № 103.
Відповідач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому її заперечує, покликається на законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить залишити його без змін.
В судове засідання з апеляційного розгляду справи учасники справи не прибули, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, позивач подав заяву про розгляд справи без його участі, а тому відповідно до частини четвертої статті 229, статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційний суд ухвалив розгляд справи здійснити за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Заслухавши доповідь головуючого судді, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області та з 09.12.2004 йому призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону № 2262-XII.
У зв`язку з прийняттям Постанови №103 здійснено перерахунок призначеної позивачеві пенсії з 01.01.2018, виплата якої у 2018 році проводилася у розмірі 50 % суми підвищення перерахованої пенсії, а у 2019 році – 75 %.
04.02.2019 ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про здійснення доплати перерахованої пенсії з 01.01.2018 у повному розмірі.
Листом від 08.02.2019 № 114/П-11 Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повідомило позивача, що виплата перерахованої пенсії здійснюється в розмірах, визначених Постановою № 103, у зв`язку з чим підстав для задоволення заяви позивача щодо виплати пенсії у встановленому законом розмірі з урахуванням суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018, немає.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що обмеження щодо строків та розмірів виплати сум доплати до пенсії за 2018-2019 роки, передбачені Постановою № 103, правомірно застосовані до позивача, оскільки зі зміною правового регулювання підстав проведення перерахунку пенсії Кабінету Міністрів України делеговано право шляхом прийняття відповідної постанови встановлювати умови, порядок та розміри пенсійних виплат при перерахунку пенсії військовослужбовців, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, що узгоджується з функціями Кабінету Міністрів України, а рішення суду у справі № 826/3858/18 щодо визнання протиправними та скасування пунктів 1, 2 Постанови № 103 на спірні правовідносини не поширюється, так як набрало законної сили тільки 05.03.2019.
Апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі є, зокрема Закон № 2262-ХІІ.
За частинами першою, другою та четвертою статті 63 Закону № 2262-ХІІ перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.
Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.
Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
Частина вісімнадцята статті 43 Закону № 2262-ХІІ встановлює, що у разі якщо на момент призначення або виплати пенсії відбулася зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення та/або були введені для зазначених категорій осіб нові щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у розмірах, встановлених законодавством, пенсія призначається з урахуванням таких змін та/або нововведень, а призначена пенсія підлягає невідкладному перерахунку.
Відповідно до частини третьої статті 51 Закону №2262-ХІІ перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.
Постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45 затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону №2262-ХІІ (далі - Порядок № 45), згідно з пунктом 1 якого перерахунок раніше призначених відповідно до Закону № 2262-ХІІ пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом, або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.
З огляду на викладені вище норми законодавства, підставою для проведення перерахунку пенсії є фактична зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, проведена на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, наділеного правом установлювати чи змінювати види грошового забезпечення військовослужбовців.
30 серпня 2017 року Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 704, якою збільшив розмір грошового забезпечення військовослужбовців.
Відповідно до пункту 10 Постанови № 704 (із змінами, внесеними згідно з Постановою № 103) ця постанова набирає чинності з 01 березня 2018 року.
Постанова № 103 в частині внесення змін до Постанови № 704 та власне Постанова № 704 є чинними.
Таким чином, позивач отримав право на перерахунок пенсії у січні 2018 року, на підставі статті 63 Закону № 2262-ХІІ, пункту 4 Порядку № 45. При цьому, Кабінет Міністрів України уповноважений визначати порядок проведення такого перерахунку, що й було реалізовано ним шляхом прийняття Порядку № 45.
Пунктом 1 Постанови № 103 постановлено: перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон) до 01.03.2018 (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 01.03.2018 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».
Відповідно до пункту 2 Постанови № 103 виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 1 січня 2018 р. у таких розмірах: 
з 01 січня 2018 року - 50 відсотків;
з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - 75 відсотків;
з 1 січня 2020 року - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.
Слід зазначити, що згідно із частиною третьою статті 52 Закону № 2262-ХІІ виплата пенсій провадиться за поточний місяць загальною сумою у встановлений строк, але не пізніше останнього числа місяця, за який виплачується пенсія.
Відповідно до статті 55 Закону № 2262-ХІІ нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але своєчасно не отримав з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більш як за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми недоотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.
Нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Системний аналіз статей 51, 52, 55, 63 Закону № 2262-ХІІ свідчить, що наявність у Кабінету Міністрів України права встановлювати «порядок перерахунку пенсії» не є тотожним праву встановлювати «строки перерахунку пенсії», «строки виплати пенсії».
Як вбачається зі змісту пунктів 1, 2 Постанови № 103, нею врегульовані строки виплати пенсій, а не порядок проведення перерахунку. Крім того, вказаними пунктами постанови № 103 фактично зменшено розмір доплат до пенсій за результатами перерахунку у 2018 та 2019 роках.
Так, питання строків виплати доплат до пенсії за результатами проведеного перерахунку, тобто частини пенсії особи, а також розмірів такої доплати не охоплюються поняттям «порядок проведення перерахунку пенсії», тому право позивача на отримання перерахованого розміру пенсії за період з 01.01.2018, з урахуванням вже сплачених сум, має визначатися та визначається безпосередньо Законом № 2262-ХІІ, отже підпадає під дію статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Захист прав власності» і що відповідні суми доплати до пенсії за результатом проведення перерахунку слід вважати «майном» у значенні цього положення, оскільки позивач отримав право на вказані суми виплат, яке до прийняття Постанови № 103 було передбачено Законом № 2262-ХІІ, отже, невиплата вказаних сум є втручанням у право позивача на мирне володіння майном.
Дана правова позиція узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 12.11.2019 у справі № 826/3858/18, згідно з якою право на пенсію підпадає під сферу дії статті 1 Протоколу першого Конвенції, якщо за національним законодавством особа має обґрунтоване право на отримання виплат в рамках національної системи соціального забезпечення та якщо відповідні умови дотримано, органи влади не можуть відмовити у таких виплатах доти, доки виплати передбачено законодавством.
Обмеження виплати пенсії, нарахованої особі в порядку, передбаченому Законом, не може бути встановлено постановою Кабінету Міністрів України.
Юридична природа соціальних виплат, в тому числі пенсій, розглядається не лише з позицій права власності, але й пов`язує з ними принцип захисту "законних очікувань" (reasonable expectations) та принцип правової визначеності (legal certainty), що є невід`ємними елементами принципу правової держави (Rechtstaat) та верховенства права.
Так у справі «Суханов та Ільченко проти України» (Заява № 68385/10 та № 71378/10) Європейський суд з прав людини вказав, що якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є чинний Закон, який передбачає таке право, або є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (пункт 35).
У справі «Кечко проти України» (Заява №63134/00) Європейський суд з прав людини наголосив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними (пункт 23). Тобто коли соціальна чи інша подібна виплата закріплена законом, має виплачуватися на основі чітких і об`єктивних критеріїв і якщо людина очевидно підходить під ці критерії - це породжує у такої людини виправдане очікування в розумінні статті 1 Першого протоколу.
Таким чином, пункти 1, 2 Постанови № 103 всупереч вимогам частини третьої статті 1-1, статті 43, частини четвертої статті 63 Закону № 2262-ХІІ, змінюють умови і норми пенсійного забезпечення військовослужбовців, а тому протиправно застосовані відповідачем при здійсненні виплати позивачу перерахованої пенсії з 01.01.2018, незважаючи навіть на те, що згадані норми Постанови № 103 визнані протиправними та нечинними рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 у справі № 826/3858/18, яке набрало законної сили лише 05.03.2019.
Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.04.2020 у справі № 2040/7219/18 та відповідає висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 11.03.2020 у зразковій справі № 160/3586/19.
З огляду на викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині виплати 100 % суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року, починаючи з 01 січня 2018 року, є підставними та підлягають задоволенню.
Водночас, щодо позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання відповідача провести перерахунок та виплату його пенсії за вислугу років з урахуванням всіх складових грошового забезпечення, такі не досліджувались судом першої інстанції, в свою чергу апеляційний суд виходить із такого.
Фактично позивач вказує на те, що перерахунок пенсії повинен здійснюватись виходячи із розміру грошового забезпечення з врахування усіх видів грошового забезпечення.
Проте, органи пенсійного фонду відповідно до пункту 9 Порядку № 45 мають право перевіряти правильність складення довідок щодо формального змісту, однак правом самостійно визначати складові та розмір грошового забезпечення осіб, пенсії яких підлягають перерахунку, не наділені.
Відповідно до Порядку № 45 відповідач здійснює перерахунок пенсії на підставі довідок, що надійшли від відповідного військового комісаріату, в яких визначено розмір грошового забезпечення для такого перерахунку. 
Права самостійно визначати розміри грошового забезпечення позивачу відповідач не має.
Судом апеляційної інстанції встановлено та в матеріалах справи наявні докази надходження до відповідача довідки про розмір грошового забезпечення позивача з урахуванням посадового окладу, окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, які і були враховані при перерахунку пенсії.
Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог щодо перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 відповідно із урахуванням усіх видів грошового забезпечення з огляду на невстановлення порушеного права позивача в цій частині.
За наведених обставин, судом першої інстанції допущено неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та прийняття постанови про часткове задоволення позову.
Щодо вимоги позивача в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області як суб`єкта владних повноважень подати протягом п`ятнадцяти днів, з дня набрання постановою законної сили, звіт про виконання судового рішення, суд зазначає таке.
Відповідно до частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
З аналізу вказаної норми вбачається, що питання про надання звіту про виконання постанови вирішує суд, який прийняв судове рішення по суті спору не на користь суб`єкта владних повноважень.
Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання постанови суду, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу.
У Рішенні від 30 червня 2009 року №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).
Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 06.09.1978 року у справі «Класс та інші проти Німеччини», «із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури».
Окремо суд зазначає, що право позивача на виплату пенсії в належному розмірі порушується відповідачем тривалий час та останній був обізнаний про неправомірні дії (бездіяльність) щодо виплати пенсії категорії осіб, до якої відноситься позивач, у зв`язку із чинністю норм Закону № 2262-ХІІ щодо виплати нарахованих сум пенсії та чисельними постановами Верховного Суду, висновки якого є обов`язковими для застосування усіма суб`єктами владних повноважень.
З огляду на вищевикладене, апеляційний суд вважає, що вимога позивача про зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення в частині задоволених позовних вимог підлягає задоволенню, однак, такий строк встановити тривалістю у тридцять днів.
Керуючись статтями 310, 315, 317, 321, 322, 328 Кодексу адміністративного судочинства України,-             
                                                   П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 27 травня 2019 року у справі № 500/482/19 скасувати та прийняти постанову, якою позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправними дій та зобов`язання здійснити перерахунок і виплату пенсії задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, які полягають у зменшенні розміру пенсії ОСОБА_1 за рахунок виплати 50 % та 75 % суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року, з 01 січня 2018 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Тернопільській області здійснити виплату ОСОБА_1 пенсії у розмірі 100 % суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року, починаючи з 01 січня 2018 року, з урахуванням виплачених сум.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області подати протягом тридцяти днів з дня набрання постановою законної сили звіт про виконання судового рішення, що передбачено частиною першою статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України.
В решті позову відмовити.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та не може бути оскаржена, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий суддя	 	Л. П. Іщук 	
судді	 	В. С. Затолочний 	
 	 	Т. В. Онишкевич  	
Повне судове рішення складено 05.08.2020