Єдиний унікальний номер справи 752/7732/16-ц
Провадження №22-ц/824/9539/2020

 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

10 вересня 2020 року                                                                                       місто Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді   Журби С.О., 
суддів                        Писаної Т.О., Приходька К.П., 
за участю секретаря             Тімуш Д.І.
розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 14 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу,
 
  В С Т А Н О В И В:
 
Ухвалою Голосіївського районного суду від 31 травня 2016 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу було накладено арешт на домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 -Є та належить на праві власності ОСОБА_2 . 
В жовтні 2019 ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову. Свої вимоги мотивув тим, що після відкриття виконавчого провадження з виконання ухвали про накладення арешту було з`ясовано, що вказане домоволодіння належить не відповідачу по справі, а іншій особі, чиє ім`я, прізвище та по-батькові збігається з даними ОСОБА_2 . Таким чином підстави для арешту майна особи, яка не є учасником справи, відтак на яке не може бути звернуте стягнення з виконання рішення у даній справі, відсутні.
Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 14 лютого 2020 року у задоволенні заяви позивача про скасування заходів забезпечення позову відмовлено.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, вказує на неповне з`ясування судом обставин, які мають значення для справи, та на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Просив оскаржувану ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення про скасування спірного арешту. Скаргу обґрунтував тим, що суд першої інстанції не врахував, що вищевказаний арешт помилково накладено на майно іншої особи, яка не є стороною вищевказаної цивільної справи. Крім того судом не звернуто увагу на те, що вказані заходи забезпечення позову були ініційовані саме позивачем з метою подальшого виконання рішення суду та стягнення заборгованості, однак після встановлення факту належності даного домоволодіння іншій особі, а не боржнику, потреба у застосуванні такого заходу забезпечення позову відпала. Із наведених підстав просив ухвалу суду скасувати та постановити нову про скасування заходів забезпечення позову. 
За результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів апеляційного суду проходить до наступних висновків:
У відповідності до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що наведеним вимогам оскаржуване рішення в повній мірі не відповідає.
Частиною 1 статті 158 ЦПК України визначено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.
Відповідно до пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року заходи забезпечення позову мають  тимчасовий  характер  і діють до виконання рішення суду,  яким закінчується розгляд справи по суті. 
Обґрунтовуючи необхідність скасування заходів забезпечення позову, апелянтом доведено, що застосовані заходи забезпечення позову було накладено на майно особи, у якої прізвище, ім`я та по-батькові хоча й збігаються з відповідачем, однак вона є іншою особою. Такі доводи доводи колегія суддів вважає обґрунтованими, оскільки вони підтверджуються представленими до суду матеріалами. Таким чином  накладений судом першої інстанції арешт не забезпечує виконання рішення суду у даній справі. Фактично, після встановлення факту належності домоволодіння іншій особі, обставини, що обумовлюють застосування заходів забезпечення позову саме у вигляді накладення арешту на домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , фактично змінилися. 
Окремо колегія суддів апеляційного суду звертає увагу й на те, що саме позивач, розуміючи існування помилкового арешту, виступив ініціатором його скасування. 
Оцінивши доводи апелянта та дослідивши представлені ними докази, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що вжиті заходи забезпечення позову підлягають скасуванню; спір по суті ще не вирішений, але потреба в застосованому судом першої інстанції заході забезпечення позову у тому вигляді, який було прийнято судом першої інстанції, відпала, тому в суду наявні усі правові підстави для скасування застосованих по справі заходів забезпечення позову.  
У відповідності до положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового судового рішення серед іншого є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у судовому рішенні суду першої інстанції, обставинам справи. 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. 
Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 14 лютого 2020 року про скасування заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 скасувати. 
Заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 14 лютого 2020 року у справі №752/7732/16-ц про накладення арешту на домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний № 2554/954, скасувати.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий                                                                                                С.О. Журба

Судді                                                                                                            Т.О. Писана 

                                                                                                                     К.П. Приходько