Справа № 161/11212/20  Провадження №33/802/651/20 	Головуючий у 1 інстанції:Олексюк А. В. 	
Категорія:ст. 44-3 КУпАП 	Доповідач: Клок  О. М.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2020 року                                                                 місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Клок О.М., з участю секретаря Вергуна Т.С., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Слупко О.М., розглянувши клопотання про поновлення пропущеного строку та апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Луцького міськрайонного суду від 18 серпня 2020 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, приватного підприємця, жителя АДРЕСА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП,

                                       В С Т А Н О В И В

Вказаною постановою судді ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді  у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.
ОСОБА_1  притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він, 02.07.2020 близько 13.00 год. будучи власником кафе «Непрохліб», що розташований за адресою: м. Луцьк, пр. Волі, 9, не забезпечив дотримання карантинних норм підлеглими працівниками та відвідувачами, які знаходились в кафе без захисних масок, чим порушив вимоги Постанови КМУ №211 від 11.03.2020 із змінами зазначеними в п.3.1 Постанови КМУ №392 від 20.05.2020 року.
Не погоджуючись з постановою судді першої інстанції ОСОБА_1 в апеляційній скарзі вказує на невідповідність постанови вимогам законодавства, матеріалам та обставинам справи. Посилається на те, що судом неповно та необ`єктивно з`ясовано обставини справи та вирішено її всупереч вимогам законодавства. Просить поновити пропущений строк, оскільки постанова була отримана його представником лише 31 серпня 2020 року, а тому вважає що пропустив вказаний строк з поважних причин.
Враховуючи те, що ОСОБА_1 не був присутній при розгляді справи в суді першої інстанції, даних про отримання ним копії постанови не має, а копію постанови отримав 31.08.2020, в той же день подав апеляційну скаргу, тому строк апеляційного оскарження постанови необхідно поновити, так як він пропущений із поважних причин.
Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши думку захисника та ОСОБА_1 , які підтримали апеляційну скаргу з викладених в ній підстав, просили скасувати постанову суду, суддя приходить до наступного висновку.
У розумінні статей 8, 256, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення розгляд судом справи про адміністративне правопорушення проводиться щодо особи-правопорушника та в межах, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення. За наслідком розгляду протоколу суд має право прийняти одне із рішень, передбачених статтею 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (стаття 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення).
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (частина друга статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення).
Стаття 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.
Зазначена норма є бланкетною.
Відповідно до протоколу ОСОБА_1 ставиться за провину порушення вимог п. 3.1 постанови Кабінету Міністрів України № 392 від 20.05.2020 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів»».
Однак, вищезазначена постанова пункту 3.1 не містить.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 12.03.2020 в Україні встановлено карантин, а постановою КМУ №392 від 20.05.2020 запроваджено карантині правила та певні обмеженні.
Підпунктом 1 пункту 3 Постанови № 392, передбачено, що на період дії карантину забороняється: перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно, однак зазначений підпункт Постанови № 392 не містить покладення обов`язку на суб`єкта господарювання щодо забезпечення контролю за перебування в захисних масках (засобах індивідуального захисту) працівників.
Будь-яких доказів того, що ОСОБА_1 перебував в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно не надано.
Діюче станом на 02.07.2020 законодавство щодо карантину людей, і порушення якого ставиться за провину, передбачає індивідуальну відповідальність за перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно та не передбачає відповідальність для фізичної особи-підприємця щодо не забезпечення контролю за перебуванням в засобах індивідуального захисту своїх працівників. 
Належних та допустимих доказів, які б поза розумним сумнівом підтверджували факт порушення ОСОБА_1 підпункту 1 пункту 3 Постанови № 392 не встановлено.
Зазначене узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п.43 рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».
З огляду на досліджені судом докази слід дійти висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення не може бути визнана доведеною, оскільки відсутні належні та допустимі докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 перебував в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно не надано.
За наведених обставин на підставі частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження по справі підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу правопорушення за статтею 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Керуючись ст.ст. 294, 247 п.1 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В

Поновити строк ОСОБА_1 на апеляційне оскарження постанови судді Луцького міськрайонного суду від 18 серпня 2020 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову судді Луцького міськрайонного суду від 18 серпня 2020 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 44-3 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя
Волинського апеляційного суду         О.М.Клок