ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
(додаткова)
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"23" червня 2020 р.           Справа№ 927/796/19
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Владимиренко С.В.
суддів:            Ходаківської І.П. 
          Демидової А.М. 
  
при секретарі                   Островерха В.Л.   
за участю представників
від позивача:   не з`явились 
від відповідача  не з`явились

розглянувши в судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІМЕРТІН» про розподіл судових витрат (витрат понесених на правничу допомогу) 
у справі № 927/796/19 (суддя - Фетисова І.А.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІМЕРТІН"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРІКС" 
про стягнення 529 303 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛІМЕРТІН" звернулось до Господарського суду Чернігівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРІКС" про стягнення 523 300 грн заборгованості по договору поставки № 38 від 16.05.2019, 6 003 грн 3 % річних.
Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 26.12.2019 у справі № 927/796/19 позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРІКС" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІМЕРТІН" 523300грн. заборгованості, 6003грн. 3 % річних, 13500 грн. витрат на правову допомогу та 7939,55 грн. судового збору. 
Не погодившись з вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "ТРІКС" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 26.12.2019 у справі № 927/796/19 та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову про стягнення 529303грн. відмовити.
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 09.06.2020 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРІКС"   залишено без задоволення, а рішення Господарського суду Чернігівської області від 26.12.2019 у справі № 927/796/19   - без змін. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладено на Товариство з обмеженою відповідальністю "ТРІКС". Поновлено дію рішення Господарського суду Чернігівської області від 26.12.2019 у справі № 927/796/19.
12.06.2020 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІМЕРТІН»  надійшла заява про винесення додаткового рішення про розподіл судових витрат. 
Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) заяву  Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІМЕРТІН»  про розподіл витрат на професійну правничу допомогу  у справі № 927/796/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: Владимиренко С.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), судді: Демидова А.М., Ходаківська І.П.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.06.2020 призначено розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІМЕРТІН»  про ухвалення додаткового рішення у справі № 927/796/19 у судовому засіданні на 23.06.2020.
19.06.2020 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІМЕРТІН» надійшло клопотання про розгляд заяви про розподіл судових витрат за відсутності позивача.
В судове засідання 23.06.2020 представники сторін не з`явилися, але на електронну пошту Північного апеляційного господарського  суду відповідачем надіслано клопотання, в якому просить зменшити розмір витрат понесених ТОВ «ЛІМЕРТІН» на професійну правничу допомогу в даній справі на стадії апеляційного розгляду до 3  000 грн, яке повернуто без розгляду судом апеляційної інстанції ухвалою від 23.06.2020 через не відповідність вимогам ч. 8 ст. 42, ст. 170 Господарського процесуального кодексу України, ст. ст. 6, 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» та ст. 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги».
При цьому, слід зазначити, що згідно ч.4 ст.236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Висновки щодо застосування норм, визначених частиною першою   статті 5, частинами першою, другою   6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», викладені в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.12.2019 у справі № 922/788/19, за якою роздруківка електронного листування не може вважатись електронним документом (копіями електронних документів) в розумінні частини першої  статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», відповідно до якої електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
  Відповідно до частин першої, другої  статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»  електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, яка використовується для ідентифікації автора та/або підписування електронного документа іншим суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершує створення електронного документа.
Водночас у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 11.06.2019 у справі № 904/2882/18 зазначено, що  роздруківка електронної переписки не може вважатись електронними документами (копіями електронних документів) в розумінні частини 1  статті 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", відповідно до якої електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Відповідно до частин 1, 2  статті 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг"  електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, яка використовується для ідентифікації автора та/або підписування електронного документа іншим суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершує створення електронного документа.
Надіслане відповідачем клопотання про  зменшення розміру витрат, понесених ТОВ «ЛІМЕРТІН» на професійну правничу допомогу в даній справі на стадії апеляційного розгляду до 3  000 грн не відповідає вимогам  Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", не містить електронного підпису, який є обов`язковим реквізитом електронного документа, що унеможливлює ідентифікацію відправника повідомлення, зміст такого документу не захищений від внесення правок та викривлення.
Поряд з цим, в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 14.02.2019 року у справі № 9901/43/19 зазначено, що саме електронний цифровий підпис є головним реквізитом подання електронного документа. Відсутність такого реквізиту в електронному документі виключає підстави вважати його оригінальним.
Дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи заяви про понесені судові витрати, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІМЕРТІН»   про стягнення судових витрат, понесених у зв`язку з наданням професійної правничої допомоги, виходячи з наступного.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Як вказує Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛІМЕРТІН», у зв`язку з розглядом справи № 927/796/19 у суді апеляційної інстанції, ним були понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15  000 грн.
Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно  ч. 1, 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
За приписами ч. 3 - 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Порядок розподілу судових витрат визначено статтею 129 Господарського процесуального кодексу України.
Згідно із частинами 4, 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІМЕРТІН» у відзиві на апеляційну скаргу був зазначений орієнтований розмір судових витрат позивача, який становить 15  000 грн та складається з витрат на професійну правничу допомогу адвоката. Вказаний відзив був надісланий відповідачу 03.03.2020 цінним листом з описом вкладення за штрих кодовим ідентифікатором 0311328439579.
Докази понесених витрат на надану в суді апеляційної інстанції правничу допомогу подано до суду апеляційної інстанції 12.06.2020 протягом п`яти днів після прийняття судом апеляційної інстанції постанови 09.06.2020 у даній справі відповідно до вимог ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.
Оскільки, як вказано вище, постановою Північного апеляційного господарського суду від 09.06.2020  апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРІКС"   залишено без задоволення, то витрати позивача на професійну правничу допомогу покладаються на відповідача згідно п. 1 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.
При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Як зазначалось вище, частиною 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України  встановлено, що у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).
Правову позицію щодо права суду зменшити розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони викладено в постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду  від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019  у справі № 902/347/18.
Разом з тим, на переконання колегії суддів, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
При стягненні витрат на правничу допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правничу допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
Отже, необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.
Північний апеляційний господарський суд, розподіляючи витрати, понесені Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІМЕРТІН»  на професійну правничу допомогу адвоката, зазначає, що надані: договір про надання правової допомоги № 99/3/2020-ГП від 26.02.2020,рахунок на оплату правової допомоги № 99/3/2020-ГП від 26.02.2020,виписка з системи клієнт-банк з банківського рахунку АО «Брант» про рух (находження) коштів 27.02.2020 від позивача за договором № 99/3/2020-ГП від 26.02.2020, акт № 99/3/2020-ГП-01 про надання правової допомоги від 10.06.2020, копія звіту АО «Брант» про надану позивачу правову допомогу за договором № 99/3/2020-ГП від 26.02.2020, ордер серія КС № 453825 від 03.03.2020, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Серія ТР 000238 від 04.10.2017 Буняк Ю.І. в їх сукупності є достатніми доказами на підтвердження наявності підстав для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі, оскільки цей розмір судових витрат доведений, документально обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат.
Оскільки понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу підтверджуються матеріалами справи, подане відповідачем клопотання про зменшення розміру таких витрат повернуто без розгляду через не відповідність вимогам  ч. 8 ст. 42, ст. 170 Господарського процесуального кодексу України, ст. ст. 6, 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» та ст. 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги», колегія суддів вважає, що понесені позивачем витрати підлягають покладенню на відповідача у розмірі 15 000 грн. 
Враховуючи викладене та керуючись ст. ст.123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд - 

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІМЕРТІН» про винесення додаткового рішення про розподіл судових витрат(витрат понесених на правничу допомогу) у справі № 927/796/19  задовольнити.
2. Стягнути Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРІКС» (провулок Дмитра Самоквасова, 9, м. Чернігів, 14001, ідентифікаційний  код 41064280, р/р НОМЕР_1 в АТ «ОТП БАНК» МФО 300528) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІМЕРТІН» (Французький бульвар, 66/1, офіс 602 Б, м. Одеса, 65009, ідентифікаційний код  42411074 р/р НОМЕР_2 у ПАТ «Банк Восток», МФО 307123) 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених при розгляді справи № 927/796/19  у суді апеляційної інстанції.
3. Доручити Господарському суду Чернігівської області видати наказ на виконання даної постанови.
4. Матеріали справи № 927/796/19  повернути до Господарського суду Чернігівської області.
5. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є невід`ємною частиною постанови Північного апеляційного господарського суду від 09.06.2020 у справі № 927/796/19  та може бути оскаржена відповідно до ст. ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.
          Повний текст постанови (додаткової) складено 24.06.2020.

Головуючий суддя                                                            С.В. Владимиренко 

Судді                                                                                І.П. Ходаківська

                                                                                А.М. Демидова